ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 657/1519/14 Головуючий в І інстанції Скригун В.В.
Номер провадження №22ц-819/6/19 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області у складі судді Скригун В.В. від 21червня 2018 року у цивільній справі за позовом прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - товарна біржа «Максимум» ДП «Профіпартнер», про визнання недійсними біржових торгів,

встановив:

У листопаді 2014 року прокурор Каланчацького району, діючи в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області звернувся до суду з вище вказаним позовом, у якому зазначив, що на підставі рішення №1 від 12.08.2014 року начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області 23 вересня 2014 рокупроведені біржові торги на товарній біржі "Максимум" ДП "Профіпартнер":проданоОСОБА_5 будівлю насосної станції №49-А під розбирання, розташовану в адміністративних межах Каланчацької селищної ради, смтКаланчак Херсонської області та залишки обладнання насосної станції у загальній кількості 22 шт. під демонтаж, за ціною 31914 грн., яка внесена покупцем до місцевого бюджету Каланчацької селищної ради. Купівля-продаж зазначеного майна оформлена протоколами біржових торгів № 1-59 та 1-60і договором купівлі-продажу безхазяйного майнавід 23 вересня 2014 року, яке в подальшому передано ОСОБА_5 згідно акту прийому-передачі майна.

Під час розгляду справи в суді позивач уточнював позовні вимоги іостаточно просив визнати незаконним та скасувати рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю, визнати недійсними біржові торги від 23.09.2014 року, які проведені на товарній біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер» та оформлені протоколами біржових торгів № 1-59 та № 1-60, а також визнати недійсним договір купівлі-продажу майна № 1-26 від 23.09.2014 року, укладений між Скадовською ОДПІ, від імені якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер» та ОСОБА_5

Прокурор посилався на те, що Скадовська ОДПІ ГУМіндоходів Херсонської області не мала права розпорядження спірним майном, тому що воно є нерухомим, а оскільки його власник не був встановлений, то Каланчацька селищна рада мала право, із додержанням встановленої законом процедури, ставити питання про визнання його безхазяйним та набуття у комунальну власність. Натомість, Скадовська ОДПІ провела реалізацію спірного майна як рухомого та за ціною, що є значно заниженою і не відповідає його ринковій вартості.

Крім того, зазначена насосна станція є частиною внутрішньогосподарської меліоративної системи колишнього радгоспу «Партизан», яке не підлягало приватизації таповинно було перейти у спільну власність територіальних громад Каланчацького району, а тому реалізація майна проведена з грубим порушенням норм цивільного та податкового законодавства, що є підставою для визнання рішення податкового органу незаконним та його скасування, а біржових торгів - недійсними.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від05 липня 2016 року до участі у справі залучено Скадовську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, як правонаступника Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Херсонської області (т.2 а.с.290).

Ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області від 11.05.2017 року замінено відповідача Скадовську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на правонаступника - Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (т.3 а.с.113).

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 21 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки позивач у розумінні ч.3 ст. 215 ЦК України є заінтересованою особою, яка має право заперечувати дійсність угоди, предметом якої є насосна станція 49А, так як оспорюваними біржовими торгами порушені майнові права територіальної громади селища Каланчак як потенціальних набувачів зазначеного майна.

Крім того, апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд помилково вважав належним способом захисту для позивача витребування майна з чужого володіння, оскільки Каланчацька селищна рада не є власником спірного нерухомого майна, тому не має права на захист порушеного правау спосіб, визначений нормами ст.388 ЦК України.

Також апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивачем не пропущений строк позовної давності щодо вимог про визнання незаконним та скасування рішення начальника Скадовського ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна, оскільки про наявність вказаного рішення Каланчацька селищна рада Каланчацького району Херсонської області дізналась у листопаді 2014 року, що підтверджується доказами у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області (далі ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області) просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що Каланчацька селищна рада не є власником майна, яке є предметом оспорюваних договорів, а тому укладеними угодами її права не порушені, що позбавляє як селищну раду, так і прокурора заперечувати їх дійсність.Крім того, вимога про визнання незаконним та скасування рішенняначальника Скадовського ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна, заявлена з порушенням строків позовної давності, так як представник Каланчацької селищної ради був присутнім при описі спірного майна, який відбувся 07.08.2014 року, а тому знав про своє порушене право.

Також у відзиві зазначено, що у Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області були всі підстави для прийняття оскаржуваного рішення, яке прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, що регулює порядок реалізації безхазяйного рухомого майна, яким слід вважати напівзруйновану насосну станцію.

ОСОБА_5 у відзиві на апеляційну скаргу додатково вказав, щоучасть прокурора у справі є необґрунтованою та підстав для представництва органами прокуратури інтересів Каланчацької селищної ради немає. Також зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовною вимогою про визнання незаконним та скасування рішення Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна, оскільки з такими вимогами позивач звернувся 29 серпня 2017 року, тобто після спливу загального строку позовної давності.

Крім того, відповідач у відзиві посилався на те, що наявні у матеріалах справи докази свідчать, що на момент проведення біржових торгіву майна, зазначеного у оспорюваних угодах, був відсутній власник, а отже майно є безхазяйним, і є рухомим, так як воно не було зареєстровано як об'єкт нерухомості. На його думку, зазначені обставини позбавляють прокурора та Каланчацьку селищну раду права оспорювати дійсність правочинів про придбання ним спірної будівлі насосної станції №49-А під розбирання та залишків обладнання насосної станції у загальній кількості 22 шт. під демонтаж. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа переглядається в апеляційному порядку Херсонським апеляційним судом відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017р. №452/2017 та положень ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога в частині скасування рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна заявлена з пропуском строку позовної давності, який сплив 12.08.2017 року, а до суду з цією вимогою прокурор звернувся 29.08.2017 року.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою в порядку, визначеному нормами ст. 121 Конституції України.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності строком в три роки, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

У даній справі суд першої інстанції достовірно не встановив час, коли Каланчацька селищна рада дізналась або могла дізнатись про оспорюване рішення, зважаючи на те, що саме вказані обставини мають значення для встановлення початку відліку перебігу позовної давності за вимогою про визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов передчасного висновку про початок перебігу позовної давності з дня прийняття оскаржуваного рішення, тобто з 12 серпня 2014 року, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що Каланчацька селищна рада дізналась або могла дізнатись про наявність зазначеного рішення у день його прийняття.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема із постанови про закриття кримінального провадження від 07 серпня 2015 року ( т. 2 а.с.198-207 ) вбачається, що про оскаржуване рішення Каланчацькій селищній раді стало відомо після внесення 09 жовтня 2014 року до ЄРДР прокуратурою Каланчацького району Херсонської області відомостей за матеріалами наглядової перевірки, за якими розпочато кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, у ході розслідування якого були допитані посадові особи та співробітники Каланчацької селищної ради. Як пояснив у судовому засіданні представник прокуратури, їм стало відомо про наявність оскаржуваного рішення із повідомлення Каланчацької районної ради на початку жовтня 2014 року, що стало підставою для здійснення наглядової перевірки.

Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на те, що з уточненими позовними вимогами щодо скасування вказаного рішення прокурор в інтересах Каланчацької селищної ради звернувся до суду 29.08.2017 року, позовні вимоги пред'явлені в межах строку позовної давності, визначеного нормами ст.257 ЦК України.

Посилання представника ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонської області, як на підставу обізнаності Каланчацької селищної ради про прийняття оскаржуваного рішення,на те, що представник Каланчацької селищної ради був присутній при складенні акту опису і попередньої оцінки безхазяйного майна від 07 серпня 2014 року, який передував прийняттю оскаржуваного рішення та який був підписаний головою Каланчацької селищної ради, є необґрунтованими, оскільки зі змісту зазначеного акту вбачається, що метою його складання була передача майна на зберігання відповідальній особі, а не відчуження (т.1 а.с.10).Таким чином, факт обізнаності представника Каланчацької селищної ради про прийняття оспорюваного рішення в день його прийняття жодним доказом не підтверджено.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Скадовського ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна, суд першої інстанції у супереч вимог статті 261 ЦК України, відповідно якої позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, не з'ясував та не зазначив у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, а лише в якості підстави для відмови в задоволенні позову у вказаній частині зазначив сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі.

Колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права й рішення суду в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна, який оформлено протоколами біржових торгів та письмовим договором купівлі-продажу майна, визначеного продавцем як рухоме.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними біржових торгів від 23.09.2014 року, які проведені на товарній біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер» та оформлені протоколом біржових торгів № 1-59, а також визнання недійсним договору купівлі-продажу майна № 1-26 від 23.09.2014 року, укладеного між Скадовською ОДПІ, від імені якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП « Профіпартнер», та ОСОБА_5, визнання недійсними біржових торгів від 23.09.2014 року, які проведені на товарній біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер» та оформлені протоколом біржових торгів № 1-60, суд першої інстанції виходив з того, що а ні прокурор, а ні Каланчацька селищна рада не є стороною оскаржуваних угод.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно ч.3 ст.215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Аналогічне роз'яснення міститься в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції згідно положень ЦК України наділені не лише сторона (сторони) такого правочину, але й інші, треті особи, які не є сторонами такого правочину, однак мають статус «заінтересованих осіб» (статті 215, 216 ЦК України), тобто на час розгляду справи судом не були стороною правочину, не мають права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендують на те, щоб майно в натурі було передано їм у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає у тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Звертаючись з позовом про визнання недійсними договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості позивач визначив правовим наслідком такої недійсності повернення сторін до попереднього становища з метою визначення статусу проданого майна та реалізації Каланчацькою селищною радою свого права на набуття його у власність територіальної громади у визначеному законом порядку.

Таким чином, закон не обмежує коло осіб, які мають право вимагати визнання недійсним оспорюваного правочину лише сторонами.При цьому особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести факт порушення її майнових прав та інтересів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині оскарження рішення начальника Скадовського ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна, позивач посилався на те, що зазначене рішенняприйнято поза межами повноважень органів податкової служби щодо виявлення,обліку,зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, визначених у пп.19-1.1.23 ст. 19-1 Податкового Кодексу України та Порядку взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженим наказом № 570 від 10.10.2013 року Міністерства доходів і зборів України,оскільки реалізоване майно є нерухомим, а отже на нього не розповсюджуються норми ст. 337 ЦК України, які регулюють правовідносини щодо знахідки. Як майно, яке не має власника, воно повинно бути визнано безхазяйним в судовому порядку та перейти у власність Каланчацької селищної ради.Крім того,за своїм призначенням воно є частиною внутрішньогосподарської меліоративної системи колишнього радгоспу «Партизан», яке не підлягало приватизації, та у відповідності до вимог Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» мало перейти у комунальну власність.

Відповідно п.191.1.23 Податкового Кодексу України контролюючі органи організовують роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства.

При реалізації функцій, встановлених нормами п.191.1.23 Податкового Кодексу України, контролюючі органи керуються Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна,що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340 та Порядком взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 570 (далі Порядок №570).

Пунктом 1.2. Порядку № 570 визначено, що його дія поширюється на безхазяйне майно та майно, що переходить у власність держави, крім безхазяйного нерухомого майна (далі - безхазяйне майно).

З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2014 року комісією у складі представника органу доходів і зборів - завідувача сектору погашення заборгованостей Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області Тімановського М.В., голови Каланчацької селищної ради Зінчука В.К. та юриста Костіка Б.В., директора ДП «Профіпартнер» Маценка В.І. складено акт №1 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна, відповідно до якого здійснено опис, оцінку і передачу на зберігання ДП «Профіпартнер» будівлі насосної станції під розбирання,яка складається з плит ПКЖ розміром 6х2 м у кількості 20 шт., плит ПКЖ розміром 6x2 м з віконними прольотами 1,5x1,2 м в кількості 16 шт., дерев'яних воріт розміром 1,7x2,5 м в кількості 1 шт. та залишків обладнання насосної станції в кількості 22 шт., які складаються з металевих електрощитових шаф в кількості 7 шт., засувної арматури (засувки) діам. 400 мм в кількості 2 шт., засувної арматури (засувки) діам. 250 ммв кількості 3 шт., центробіжки на 150 л в кількості 1 шт., електродвигуна 250 квт в кількості 1 шт., сходового прольоту в кількості 4 шт., металевої площадки 1 шт., клапану скиду тиску 1 шт. двотавру (24 см.), ручного тельферу в кількості 1 шт. загальною ціною 27400 (т.1, а.с.10).

12 серпня 2014 року начальник Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів в Херсонській області прийняв рішення №1 про реалізацію безхазяйного майна, взятого на облік 07 серпня 2014 року згідно акту опису та попередньої оцінки майна № 1 на підставі п.3 ст.337 ЦК України, з направленням коштів від його реалізації до місцевого бюджету Каланчацької селищної ради (том.1, а.с.8).

Як убачається з оскаржуваного рішення підставою для реалізації спірного майна зазначено п.3 ст. 337 ЦК України, яка дає визначення знахідки, і відповідно до якої особа, яка знайшла загублену річ, має право зберігати її у себе або здати на зберігання Національній поліції, або органові місцевого самоврядування, або передати знахідку особі, яку вони вказали.

Під знахідкою слід розуміти річ, яку власник або інший володар загубив, а інша особа - знайшла.

Об'єктом відносин, що регулюються статтею 337 ЦК України, є рухомі речі.

Відповідно до норм частини другої статті 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

У частині першій ст. 181 ЦК України надано визначення нерухомої речі, відповідно якої до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Зі службової записки завідувача сектору погашення заборгованостейТімановського М.В. від 12 серпня 2018 року, протоколів №1-59 та №1-60 біржових торгів, проведених на товарній біржі « Максимум» 23 вересня 2014 року, договору № 1-26 купівлі-продажу від 23 вересня 2014 року, укладеного між Скадовською ОДПІ, від імені якої діяв брокер товарної біржі «Максимум» ДП «Профіпартнер» та ОСОБА_5, актом прийому-передачі від 23 вересня 2014 року вбачається та сторонами не оспорюється, що майном щодо якого прийнято оскаржуване рішення є насосна станція №49-а , розташована в адміністративних межах Каланчацької селищної ради Херсонської області.

У технічній документації на вказану насосну станцію № 49-а зазначено, що будівля має загальну площу 122 м2, має фундамент та цоколь, стіни, перекриття, дах, вікна та двері( том 2 а.с.178-186).

Відповідно норм п.п14.1.15. Податкового Кодексу будівлі - це земельні поліпшення, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення майна, тварин, рослин, збереження інших матеріальних цінностей, провадження економічної діяльності.

Відповідно п.7.6.1 Правил експлуатації меліоративних систем (осушувальні системи), які перебувають у державній власності, затверджених Наказом Державного комітету України по водному господарству25 грудня 2001 року №285, насосні станції входять до комплексу споруд, які забезпечують своєчасне надходження та відкачування води з осушуваних територій або подачу її на зволоження земель. Основними з таких споруд кожної насосної станції є, зокрема, будівля насосної станції з гідротехнічним та електротехнічним обладнанням, трубопровідною арматурою, контрольно-вимірювальними приладами, засобами автоматики, водообліку та зв'язку.

Ураховуючи зазначене та положення ДБН В.2.5-74:2013 насосна станція - це єдиний комплекс, що включає будівлю, насосне і допоміжне обладнання, зокрема насоси, мережу трубопроводів, запірну арматуру, вузли перемикання, тобто за своєю конструкцією є в цілому нерухомим майном.

З інформації Каланчацького управління водного господарства, наданої 03 жовтня 2014 року Каланчацькій районній раді вбачається, що насосна станція №49-а входить до складу основних об'єктів виробничого призначення робочого проекту « Орошение участка в с/з « Партизан» Каланчацького району Херсонської області, розробленого філіалом інституту « Укргіпрогодгосп» і слугує для подачі води в закриту зрошувальну мережу для поливу ДМ» Днепр» і ДМ «Фрегат» на площі 579 га, із забором води із Північно-Кримського каналу (т.2 а.с187).

Зважаючи на те, що відповідачами заперечувався факт введення спірного майна в експлуатацію та достовірність зазначеної Каланчацьким управлінням водного господарства інформації, а матеріали справи не містять доказів, які б її підтверджували або спростовували цю інформацію, судом апеляційної інстанції,на перевірку достовірності вказаного письмового доказу, зобов'язано позивача надати документи,на яких ґрунтується зазначена інформація.

З наданого до суду апеляційної інстанції додатку №2 до розпорядження виконавчого комітету Херсонської обласної ради народних депутатів від 01 липня 1986 року № 235-р вбачається, який надано Державним архівом Херсонської області вбачається, що на баланс радгоспу «Партизан» передані об'єкти, закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію по об'єднаній дирекції будівництва меліоративних систем Херсонської області, зокрема зрошувальна ділянка в радгоспі «Партизан» Каланчацького району та насосна станція підкачки.

Колегія суддів вважає, що ця інформація стосується саме введення в експлуатацію насосної станції №49-а, оскільки в судовому засіданні з пояснень представника позивача, які не заперечувались стороною відповідачів, встановлено, що на території Каланчацької селищної ради існує дві насосні станції № 49 та № 49-а, при цьому насосна станція № 49 за своїми технічними характеристиками подає воду в закриту зрошувальну мережу на площі 625 га, тоді як насосна станція № 49-а, яка є предметом спору у даній справі - саме на площі 579 га.

Аналіз зазначених доказів дає підстави дійти висновку, що насосна станція № 49-а,розташована в адміністративних межах Каланчацької селищної ради, з насосним та допоміжним обладнанням є нерухомим майном в розумінні ст. 181 ЦК України.

Зі службової записки завідувача сектору погашення заборгованості Тімановського М.В. вбачається, що опис, оцінка та передача на зберігання майна, зазначеного у акті, здійснені у відповідності до Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340.

Дія зазначеного Порядку поширюється, зокрема, на майно, визнане безхазяйним відповідно до законодавства та предмети-знахідки, товари та цінності, загублені або залишені у готелях, транспорті, театрах, інших громадських місцях, якщо вони не були затребувані їх власниками протягом установленого законом терміну.

Оскільки спірне майно є нерухомим та не було визнане безхазяйним, у порядку визначеному положеннями ч.2 ст. 335 ЦК України, а також не є знахідкою у розумінні ст. 337 ЦК України, у контролюючого органу не було підстав для здійснення дій щодо розпорядження насосною станцією № 49-а, а тому рішення №1начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів в Херсонській області про реалізацію безхазяйного майна, взятого на облік 07 серпня 2014 року, прийняте з перевищенням повноважень, усупереч зазначеним нормам права, що вказує на його незаконність.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення начальника Скадовського ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна підлягає скасуванню як незаконне, і таке, що порушує цивільні права Каланчацької селищної ради на набуття безхазяйного майна у комунальну власність.

Посилання представника ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, в обґрунтування правомірності дій по реалізації спірного майна органами ДПІ ГУ Міндоходів в Херсонській області, на відсутність реєстрації права власності на насосну станцію №49-а, є юридично неспроможними, оскільки відсутність такої реєстрації не змінює статусу нерухомого об'єкту на рухоме, реєстрація лише підтверджує права певних осіб на нерухому річ і визнання цих прав державою, як це передбачено ст.182 ЦК.

Не заслуговують на увагу й інші аргументи відповідача щодо статусу спірної насосної станції як рухомого майна, з посиланням на те, що на час складення акту опису та попередньої оцінки майна та прийняття рішення про його реалізаціюнасосна станція перебувала у напівзруйнованому стані, а насосне та допоміжне обладнання було частково розграбоване, оскільки,по-перше, незадовільний стан нерухомого майна не перетворює його на рухоме, а по-друге, доказів, які б свідчили про часткове руйнування насосної станції матеріали справи не містять. Крім того, такі посилання спростовуються фотознімками насосної станції ( т.2 а.с.170-175), рецензіями на звітинезалежної оцінки будівлі насосної станції № 49-а, складеними Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області.

ОСОБА_5, заперечуючи проти позову, підтримав позицію ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, та зазначив, що майно, придбане ним на товарній біржі є рухомим. Однак, така його позиція спростовується його діями по визнанню за собою права власності на спірне майно саме як нерухоме, що підтверджується зверненням до суду у жовтні 2015 року з позовом до Товарної біржі « Максимум», Скадовської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Херсонській області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. За наслідками розгляду вказаного позову рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 03 грудня 2014 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21 січня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову з підстав порушення вимог чинного законодавства щодо оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна(т.1, а.с.129-130, 131).

Судом встановлено, що на підставі зазначеного рішення начальника Скадовського ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області 23 вересня 2014 року на Товарній біржі «Максимум» проведені торги, результати яких оформлені протоколами № 1-59 та № 1-60, відповідно яких ОСОБА_5 придбав будівлю насосної станції № 49-А під розбирання, яка складається з плити ПКЖ розміром у кількості 20 шт., плити ПКЖ розміром 6x2 з віконними прольотами 1,5x1,2 в кількості 16 шт., дерев'яних воріт розміром 1,7x2,5 м в кількості 1 шт. за ціною 7700 грн та залишки обладнання насосної станції в кількості 22 шт., які складаються з металевих електрощитів шафи в кількості 7 шт., засувної арматури (засувки) діам. 400 мм в кількості 2 шт., засувної арматури (засувки) діам. 250 мм в кількості 3 шт., центробіжки на 150 л в кількості 1 шт., електродвигуна 250 кВт в кількості 1 шт., сходового прольоту в кількості 4 шт., металевої площадки 1 шт., клапану скиду тиску 1 шт. двотавру (24 см), ручного тельферу в кількості 1 шт. за ціною 27400 грн., яке знаходиться за адресою: адміністративна межа Каланчацької селищної ради Херсонської області (т. 1, а.с.14-15).

В цей же день між Скадовською ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області, від імені якої діє брокер ТБ « Максимум» ДП «Профіпартнер» та ОСОБА_5 укладено договір № 1-26 купівлі-продажу майна:будівлю насосної станції № 49-А під розбирання, яка складається з плити ПКЖ розміром у кількості 20 шт., плити ПКЖ розміром 6x2 з віконними прольотами 1,5x1,2 в кількості 16 шт., дерев'яних воріт розміром 1,7x2,5 м в кількості 1 шт. за ціною 7700 грн.

Згідно видаткової накладної №10 від 24.09.2014 року позивачем сплачені грошові кошти у сумі 35100 грн.

Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів. Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно із частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно норм ст. 15 Закону України « Про товарні біржі» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Положення статті 657 ЦК України спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу нерухомого майна. Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.

Таким чином, договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним.

Крім того, відповідно норм ч.6 ст. 15 Закону України « Про товарні біржі» не можуть бути предметом біржової торгівлі речі, визначені індивідуальними ознаками, якщо вони не продаються як партія, а також будь-які вживані товари, включаючи транспортні засоби, та капітальні активи. Таке обмеження не поширюється на майно, яке відчужується з податкової застави, а також майно, конфісковане відповідно до закону.

Таким чином, нормами ст. 15 Закону України « Про товарну біржу» відмежовано об'єкти нерухомості від біржових торгів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки Скадовська ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області не мала права відчуження спірного нерухомого майна, тобто необхідного обсягу цивільної дієздатності для розпорядження спірним об'єктом нерухомого майна, який крім того, не може бути предметом продажу на товарній біржі, у відповідності до положень ч.6 ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», а відтак, оскаржувані біржові торги та договір купівлі-продажу, укладений щодо спірного нерухомого майна, суперечать вимогам ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, а тому мають бути визнані судом недійсними.

Заслуговують на увагу й посилання апелянта на ту обставину, що за своїм призначенням насосна станція №49-а є частиною внутрішньогосподарської меліоративної системи колишнього радгоспу «Партизан», яке не підлягало приватизації.

Каланчацькою районною державною адміністрацією, з метою упорядкування об'єктів інженерних споруд меліоративної системи зрошувального землеробства, 19 квітня 2013 року надіслано лист на адресу КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради з проханням виготовлення технічної документації на будівлю насосної станції №49-а, яка знаходилась на балансі колишнього СТОВ «Партизан» і розташована в адміністративних межах Каланчацької селищної ради (том 2 а.с.176).

На виконання зазначеної вимоги КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради 20 березня 2014 року виготовило технічну документацію на насосну станцію № 49-а, загальною площею 122 м2, яка має фундамент та цоколь, стіни, перекриття, дах, вікна та двері ( том 2 а.с.178-186).

25 квітня 2014 року за № 17-12/3-215 Каланчацьким управлінням водного господарства повідомлено Каланчацьку району раду про виявлення безгосподарської насосної станції № 49-а колишнього радгоспу «Партизан».

Каланчацькою районною радою з метою встановлення власника або користувача у місцевому друкованому виданні «Слава праці» від 09.05.2014 року №18, опубліковано оголошення про виявлення на території колишнього радгоспу «Партизан» безхазяйної насосної станції № 49-а (т.1. а.с.13, т.2, а.с.177).

06 червня 2014 року за № 01-32/73 Каланчацька районна рада звернулась до Каланчацької районної державної адміністрації з проханням створення комісії для проведення інвентаризації та вирішення питання передачі майна насосної станції №49-а під охорону ( т.2 а.с.256).

Під час проведення досудового слідства по факту продажу насосної станції №49-а встановлено, що листом від 22 травня 2014 року ТОВ «Рис України», директором якого є ОСОБА_5, повідомило Каланчацьку районну раду про здійснення через судові інстанції дій, які направлені на оформлення права власності на насосну станцію №49-а. У відповідь на зазначений лист, 06 червня 2014 року районна рада направила ТОВ « Рис України» застереження щодо невчинення таких дій (т.2, а.с.203). Вказана заява ОСОБА_5 є в матеріалах справи (т.2, а.с.257).

Рішенням № 698 від 11 серпня 2015 року LІ сесії шостого скликання Каланчацької районної ради Херсонської області прийнято у спільну власність територіальних громад Каланчацького району внутрішньогосподарські меліоративні системи колишнього радгоспу «Партизан», розташовані на земельних ділянках загальною площею 1204 га згідно акту інвентаризації зрошувальних земель та основних меліоративних фондів, у тому числі й зрошувальної ділянки на площі 579 га, Північно-Кримського каналу Каланчацького району Херсонської області. (т.2, а.с.188).

У своєму рішенні районна рада посилалася на Порядок безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня2003року№1253, якою врегульовано механізм безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів меліоративних систем.

На даний час зазначене рішення Каланчацької районної ради оскаржується відповідачем ОСОБА_5 в судовому порядку(т.2, а.с.266), а тому колегія суддів не робить висновків щодо його законності.

Встановлені обставини у справі дають підстави дійти висновку, що Каланчацька районна рада у межах своїх повноважень здійснювала заходи щодо прийняття насосної станції №49-а, яка є частиною внутрішньогосподарської меліоративної системи колишнього радгоспу «Партизан» та знаходиться в адміністративних межах Каланчацької селищної ради, у спільну комунальну власність територіальної громади району.

Згідно зі ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Враховуючи те, що територіальна громада селища Каланчак, у розумінні Закону України «Про місцеве самоврядування» є співвласником майна, яке задовольняє спільні потреби територіальних громад, та зважаючи на те, що насосна станція № 49-а знаходиться саме на території Каланчацької селищної ради та може використовуватися лише для внутрішньогосподарських цілей, колегія суддів приходить до висновку, що територіальна громада селища Каланчак, крім права на набуття у власність спірної насосної станціїяк безхазяйного майна, мала право й претендувати на набуття у комунальну власність спірного майна у порядку, визначеному законом.

За приписами цивільного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб'єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі №18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», що визначено як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що право та охоронюваний законом інтерес позивача оспорюваними угодами порушені, а належним способом захисту у даному спорі є визнання недійсними біржових угод та договору купівлі-продажу.

Доводи відповідачів у справі про те, що прокурор не наділений повноваженнями представляти інтереси Каланчацької селищної ради не дають підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки районним судом позов прийнято до провадження у 2014 році, коли ця обставина не була підставою для відмови у відкритті провадження, справа розглядається в судах тривалий час, Каланчацька селищна рада позов підтримала.

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 1-1/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження" визначено, як орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Враховуючи наведене вище, встановлені судом обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

Крім того інтереси територіальної громади слід вважати інтересом великої кількості людей, а тому у практиці ЄСПЛ існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив саме таку позицію.

Аналогічної позиції дотримується й Верховний Суд у справі 4/166 від 02.10.2018 року.

За вказаних обставин позов прокурора в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до норм п.11 ч.1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір» у редакції, що діяла на час звернення прокурора з позовом, органи прокуратури були звільнені від сплати судового збору, у зв'язку з чим судовий збір, який підлягав сплаті у розмірі 730,80 грн. підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Також, з відповідачів на користь прокуратури Херсонської областіпідлягає стягненню судовий збір у розмірі 1096,20 грн., сплачений позивачем у справі відповідно до платіжного доручення № 1303 від 10 вересня 2018 року за подання апеляційної скарги (т.4 а.с.30-31).

Керуючись ст. ст.141, 367, 374, 376 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 21червня 2018 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов прокурора Каланчацького району в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Товарна біржа «Максимум» ДП «Профіпартнер», про визнання незаконним та скасування рішення начальника Скадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області, визнання недійсними біржових торгів та договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення начальникаСкадовської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області №1 від 12.08.2014 року про реалізацію безхазяйного майна, що швидко псується або витрати щодо зберігання якого є непропорційно великими порівняно з його вартістю.

Визнати недійсними біржові торги від 23.09.2014 року, проведені на Товарній біржі «Максимум» ДП « Профіпартнер» та оформлені протоколами біржових торгів № 1-59 та №1-60, а також договір купівлі-продажу майна № 1-26 від 23.09.2014 року, укладений між Скадовською ОДПІ, від імені якої діяв брокер товарної біржі « Максимум» ДП «Профіпартнер», та ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 та Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на користь держави судові витрати в розмірі 730,80 грн.(по 365,40 грн. з кожного), а також на користь прокуратури Херсонської області судові витрати в розмірі 1096,20 грн., (по 548,10 грн.) з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 22.01.2019 року.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко