УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року

м. Київ

справа № 335/3091/18

провадження № 61-640ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня

2018 року провадження у справі закрито в зв'язку з відмовою позивача від

позову.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У грудні 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну

скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду

від 27 листопада 2018 року та залишити в силі ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2018 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до змісту пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи)

суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом

своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом закріплено також пунктом 1

статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи оскаржувану постанову суд апеляційної інстанції за матеріалами справи встановив, що між сторонами тривалий час існував спір про поділ майна.

26 квітня 2018 року ОСОБА_4 особисто подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представників, посилаючись на позбавлення своїх представників повноважень, наданих їм на підставі довіреності

від 31 липня 2017 року.

У той же день ОСОБА_4нотаріально посвідчена заява про відмову від позову та закриття провадження у справі, а також видана довіреність іншим представникам на представництво її інтересів.

Після постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття провадження

у справі в зв'язку з відмовою позивача від позову, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій зазначала про порушення її прав.

Апеляційна скарга була подана представником позивача - адвокатом

Лясковцем О. В. за ордером, виданим на підставі договору про надання правової допомоги від 26 квітня 2018 року.

При апеляційному розгляді справи представник позивача ОСОБА_4 - Лясковець О. В. надав оригінал договору про надання правової допомоги, підписаний ОСОБА_4 26 квітня 2018 року.

Також до апеляційної скарги додана копія заяви ОСОБА_4 з відміткою

про прийняття її 17 липня 2018 року Орджонікідзевським районним судом

м. Запоріжжя, в якій заявник вказала про те, що заява про відмову від позову підписана нею під моральним тиском.

Оригінал такої заяви у матеріалах справи відсутній.

За результатами вивчення матеріалів справи апеляційний суд встановив, що

у один і той же день 26 квітня 2018 року ОСОБА_4 була скасована довіреність на представництво її інтересів адвокатом Лясковцем О. В. і підписаний з ним договір про надання правової допомоги. У цей же день ОСОБА_4 написана заява про відмову від позову, яка мотивована добровільним укладенням договору про поділ майна, та підписана нова довіреність на представництво її інтересів ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Доцільність таких дій щодо скасування довіреності і одночасного укладення договору про надання правової допомоги, надсилання до суду листа про моральний тиск з метою закриття провадження у справі, викликало в суду апеляційної інстанції сумніви у тому, що спір вирішено добровільно, та що ОСОБА_4 відмовилася від позову, розуміючи правові наслідки такої відмови.

Відповідно до змісту статті 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Приймаючи оскаржувану постанову суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що на суд покладений обов'язок роз'яснення відповідних процесуальних дій та їх наслідків. Зазначення у нотаріально посвідченій заяві про те, що позивачу роз'яснені наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, не позбавляло суд необхідності вжити заходів для роз'яснення позивачу наслідків закриття провадження у справі.

Апеляційний суд з протоколу судового засідання та аудіо запису технічної фіксації судового засідання встановив, що судом першої інстанції не роз'яснювалися наслідки закриття провадження у справі, що є порушенням

норм процесуального права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи до цього суду для належного вирішення питання відмови позивача від позову.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної постанови Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції є законним

та обґрунтованим, постановленим із додержанням норм процесуального права

й підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2018 рокуколегія суддів відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

В. А. Стрільчук