Справа № 202/5415/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1000 гривен, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 07 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки позивачу стало відомо про зміну фінансового положення відповідача та погіршення стану здоров'я дитини, вона просить змінити розмір аліментів на утримання малолітнього сина та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 5 000,00 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини.

Представник позивача у судовому засіданні надала суду пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Зазначила, що в теперішній час змінилося матеріальне становище позивача, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також збільшилися витрати на утримання сина, вона потребує додаткових коштів на його лікування, тому стягнуті з відповідача аліменти в розмірі 1000,00 грн. не задовольняють потреби дитини, а вона тільки за рахунок своїх доходів не може забезпечити сина всім необхідним.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, вважали, що відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, які передбачені законом, крім того позивач не довела належними доказами погіршення її матеріального стану та поліпшення матеріального стану позивача. Також зазначають, що відповідач добросовісно виконує рішення суду та своєчасно сплачує аліменти на утримання дитини, а також приймає участь у додаткових витратах на дитину.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши наявні докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем.

Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1000 гривен, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 07 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачем надано протоколи засідання ЛКК №179 від 24 листопада 2017 року та № 49 від 15 травня 2018 року, що підтверджують факт подовження декретної відпустки по догляду за дитиною до 05.12.2018 року, у зв'язку із перебуванням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на диспансерному обліку в Комунальному закладі « Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №8» із клінічним діагнозом «часті довготривалі простудні захворювання».

Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України, закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивач не надала доказів про наявність обставин, з якими законодавець пов'язує можливість збільшення розміру аліментів, оскільки у випадках хвороби дитини ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати на лікування, тобто додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, стягнення яких передбачено ст. 185 СК України. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами зміни матеріального стану, як її, так і відповідача. Твердження позивача, що дохід відповідача становить близько 20000 грн. щомісячно є припущенням позивача та будь-якими доказами не доведені. Крім того, рішенням суду про стягнення аліментів передбачена індексація розміру аліментів, таким чином розмір отримуваних позивачем аліментів має бути більшим, ніж 1000 грн.

Згідно ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, згідно приписів ч. 2 ст. 182 СК України та з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», суд дійшов висновку, що позивачем недоведена підстава для збільшення розміру аліментів, зокрема, суд звертає увагу на можливість вирішення спору шляхом стягнення додаткових витрат: на розвиток здібностей, на лікування хвороби, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 264-266 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя