Справа № 159/2415/17 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/257/19 Категорія: 26 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Киці С.І.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційними скаргами позивача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між банком і ОСОБА_1 17 січня 2013 року було укладено кредитний договір шляхом підписання сторонами заяви №002-02507-170113, за умовами якого позичальнику було надано кредит у вигляді відкриття відновлювальної кредитної лінії в межах загального ліміту 29000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів.

Позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 04.04.2017 виникла заборгованість у розмірі 42178,70 грн., з яких 30937,26 грн. - прострочене тіло кредиту та 11241,44 грн. - заборгованість по процентах, яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором від 17.01.2013 року у розмірі 34702 грн. 88 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 25453 грн. 89 коп. та заборгованості по процентах у сумі 9248 грн. 99 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1600 грн. понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач - ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову повністю.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу банку підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити. Апеляційну скаргу відповідача заперечив та просить залишити її без задоволення.

Відповідач свою апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити. Апеляційну скаргу позивача заперечила та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду підлягає зміні з таких підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Судом встановлено, що сторонами 17 січня 2013 року укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №002-02507-170113 і Тарифів на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка №1 «Еволюція» (а.с.5).

Згідно із п.п. 2.1, 2.2, 2.5 ч. 1 договору банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок у валюті - гривня та відповідно до п. 3 ч. 3 договору встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 29 000,00 грн. зі строком ліміту кредитної лінії - 364 календарні дні (а.с.5).

Тарифами на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка №1 «Еволюція» визначено, що валюта рахунку - гривня, частка обов'язкового погашення тіла кредиту - 2,00 % від суми використаних коштів станом на день розрахунку, пільговий період для погашення заборгованості за кредитною лінією - до 55 днів. В умовах тарифного пакету зазначено, що держатель зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається із частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредитом, процентів за недозволений овердрафт, штрафу за прострочену заборгованість та суми заборгованостей минулих періодів. Процентні ставки становлять процент за користування відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій в торгово-сервісній мережі 0,0001 % річних, процент за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та або касах банків становить 42,00 річних, процент на позитивний залишок становить 10,00 % річних, процент за недозволений овердрафт становить 48,00 % річних.

Плата за обслуговування карткового рахунку становить 9,90 грн. щомісячно, штраф за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу становить 0,01 %, але не менше та /або не більше 75,00 грн. за кожен факт прострочення (а.с.5-зворот).

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість (а.с.4).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з відповідача за неналежне виконання умов кредитного договору підлягає стягненню заборгованість, але при цьому невірно визначив розмір заборгованості за кредитом, у зв'язку із чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Із виписки по рахунку вбачається, що позивачем було знято зі сплачених відповідачем коштів комісію за обслуговування карткового рахунку на загальну суму 247,80 грн. (а.с.44-54).

Зазначені кошти як комісія стягнуто безпідставно, оскільки підписаний сторонами пункт 1.7 Тарифів є нікчемною частиною договору відповідно до вимог ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції на дату підписання договору та стягнення комісії).

Із наданого відповідачем розрахунку вбачається, що нею на погашення кредитної заборгованості вносилися кошти у більшому розмірі, ніж було визначено, як обов'язковий платіж і ці кошти не зараховувалися банком на погашення тіла кредиту. Загальний розмір цих більше внесених коштів становить 1946 грн. 87 коп. (а.с.23-25, 70).

Цієї обставини банк не спростував. Цим самим банк не виконав вимог ч.8 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції на дати внесення відповідачем коштів), якою встановлено, що якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, кредитодавець зобов'язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення.

Із наданої відповідачем копії кредитної картки вбачається, що строк її дії встановлено - 07/15, а отже і строк дії кредитного договору закінчився 31 липня 2015 року.

З урахуванням наведеного у банку припинилося право нараховувати визначені договором проценти на заборгованість після 31.07.2015.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 01.08.2015 банком визначена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 27410,77 грн. (а.с.4).

Апеляційний суд приходить до висновку, що зазначений розмір заборгованості за тілом кредиту підлягає зменшенню за рахунок безпідставно стягнутої банком комісії на загальну суму 247,80 грн. та сплачених відповідачем і не зарахованих банком коштів на загальну суму 1946,87 грн.. Таким чином, розмір заборгованості за тілом кредиту фактично становить 25216,10 грн. (27410,77 - 247,80 - 1946,87) і саме цей розмір підлягає стягненню із відповідача.

42% заборгованості по тілу кредиту становить 10590,76 грн. (25216,10 х 42 : 100). Разом із тим відповідачем у вересні 2015 року внесено 500 грн., а тому розмір заборгованості по процентах підлягає зменшенню на зазначену суму і до стягнення підлягає заборгованість по процентах у розмірі 10090,76 грн. (10590,76 - 500).

Посилання в апеляційній скарзі банку на необхідність задоволення позову повністю та в апеляційній скарзі відповідача на відмову в позові у зв'язку із відсутністю заборгованості за кредитом - спростовуються вищенаведеними обставинами справи.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості по тілу кредиту і по процентах за користування кредитом зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду у зазначеній частині.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги позивача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2018 року в даній справі в частині стягнення заборгованості за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором від 17.01.2013 року на загальну суму 35306 (тридцять п'ять тисяч триста шість) грн. 86 коп., з яких 25216 (двадцять п'ять тисяч двісті шістнадцять) грн. 10 коп. - заборгованість по тілу кредиту та 10090 (десять тисяч дев'яносто) грн. 76 коп. - заборгованість по процентах.

У решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді