29.08.2019 Провадження №2/389/288/19
У Х В А Л А

29 серпня 2019 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді Ябчик Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Данильчук Л.В

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом керівника Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Знам`янської Другої селищної ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Знам`янської Другої селищної ради Кіровоградської області, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить зобов`язати останнього повернути Знам`янський Другій селищній раді безпідставно набуте майно, а саме земельну ділянку розміром 35 кв.м., що розташована в селищі АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати.

Представник відповідача у підготовчому засіданні заявив клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, так як вважає, що керівник Знам`янської місцевої прокуратури не має повноважень на ведення даної справи. Так, прокурор не обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва, не довів належними та допустимим доказами, що Знам`янська Друга селищна рада не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження і захист законних інтересів держави, та не вказав, у чому саме полягає порушення прав держави.

Прокурор в підготовчому засідання просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки в даному випадку наявні всі законні підстави для втручання органів прокуратури шляхом звернення до суду з позовом в порядку представництва інтересів держави. Вказав, що відповідач тривалий час користується земельною ділянкою, що розташована в селищі Знам`янка АДРЕСА_1 , розміром 35 кв.м., без будь яких на те підстав. Ця земельна ділянка належить до земель комунальної власності та знаходиться у відані Знам`янської Другої селищної ради. Проте, селищна рада, як орган, уповноважений на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, бездіє та не вживає жодних заходів, спрямованих на захист інтересів територіальної громади та держави в цілому. З огляду на наявні порушення чинного законодавства, які тривалий час продовжують існувати у зв`язку з бездіяльністю органу, уповноваженого державою на виконання функцій держави, виключно з тим щоб інтереси держави не залишилися не захищеними, прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача Знам`янської другої селищної ради в підготовче засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки прокурора, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Частинами 3,4 статті 56 ЦПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (рішення ЄСПЛ від 01 квітня 2010 року у справі «Корольов проти Росії» (no. 2), №5447/03, § 33; рішення ЄСПЛ від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії», № 42454/02, § 35).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституцій України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

ЄСПЛ зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», № 15123/03, § 45).

Тлумачення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, з урахуванням практики ЄСПЛ, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституцій України).

У п.3 ч.1 ст 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру».

Частиною 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

До таких висновків прийшов Верховний Суд в постанові від 12 вересня 2018 року у справі №697/2768/16-ц.

На підтвердження обґрунтування наявності підстав представництва, керівник Знам`янської місцевої прокуратури в позовній заяві зазначив про те, що Знам`янська Друга селищна рада незважаючи на те, що ОСОБА_1 упродовж тривалого часу (спочатку як приватний підприємець, а з 17 січня 2017 року як фізична особа) користується безпідставно набутим майном, сплачуючи при цьому мізерний розмір орендної плати, будь-яких заходів претензійно-позовного характеру з метою повернення земельної ділянки у комунальну власність не вживає.

Листом від 22 лютого 2019 року прокурором проінформовано Знам`янську Другу селищну раду про необхідність пред`явлення позову до ОСОБА_1 з метою витребування земельної ділянки, якою на думку прокуратури він користується безпідставно. Однак до теперішнього часу селищною радою відповідний позов не заявлено. Дій спрямованих на досудове врегулювання спору не застосовувалося.

Таким чином уповноваженим суб`єктом на виконання функцій держави щодо захисту її інтересів Знам`янською Другою селищною радою не вжито та не планується вжиття заходів, спрямованих на повернення в комунальну власність земельної ділянки. Тобто, селищною радою не здійснюється захист держави у спірних правовідносинах. Причини, які б перешкоджали захисту інтересів держави належним суб`єктом - Знам`янською Другою селищною радою, відсутні.

Прийняття рішення про передачу земельної ділянки комунальної власності в оренду в порушення норм чинного законодавства позбавляє Український народ загалом або конкретну територіальну громаду правомочностей власника нерухомого майна в тому обсязі, який дозволяє його статус.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відношенні законності при вирішення питання щодо повернення земельної ділянки особою, яка набула її з порушенням, та його метою є захист інтересів держави.

Листом від 01 березня 2019 року року прокурором повідомлено Знам`янську Другу селищну раду про намір подання даного позову до суду. Вказане повідомлення селищною радою не оскаржувалося, будь-які заперечення не надходили.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про достатність визначених положеннями ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.ч.3,4 ст.56 ЦПК України підстав, які в даному випадку доводять право прокурора на звернення з даним позовом до суду.

Відтак, суд, не вбачає підстав для залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.23 Закону України «Про прокуратуру»,ст.ст.56,257,260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову керівника Знам`янської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Знам`янської Другої селищної ради Кіровоградської області до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.М. Ябчик