Справа № 201/6984/18
Провадження № 2/201/593/2019

05 квітня 2019 року Жовтневий районний суд
у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,
при секретарі Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,-
У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з указаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради звернулося до суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року указану цивільну справу повернуто до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для належного оформлення, оскільки при задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не було вказано його розмір, присуджений до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

В даному випадку слід врахувати, що у резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року не зазначено розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Згідно із п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз. 1 п. 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

В тексті позовної заяви зазначено, що заробітна плата позивача становить 3200 грн., відповідач проти цього не заперечував.

Отже, на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України та у зв'язку з поновленням позивача на роботі з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2018 року (дата звільнення) по 04 лютого 2019 року (дата ухвалення рішення судом) у розмірі 26514,12 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, яким стягнути з ОСОБА_2 Закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради на користь позовом ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 травня 2018 року по 04 лютого 2019 року у розмірі 26514,12 гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев