КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 761/22792/17

номер провадження: 22-ц/824/3678/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» - адвоката ГайдакаОлександра Володимировича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року у складі судді Піхур О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі - ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП»), ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 06 січня 2016 року на 3 км автодороги «Рожни - В.Димерка - Гоголівка» сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП ) за участю автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний транзитний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Hyundai Sonata», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні даної ДТП.

Вказував, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Transporter», державний транзитний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № АЕ/6061885 від 29 грудня 2015 року. Також 28 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД.

Позивач зазначав, що у встановлений строк він повідомив ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про ДТП. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №4547 від 12 січня 2016 року про оцінку транспортного засобу, складеного ТОВ «Expert Group» на замовлення ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», розмір матеріального збитку, який завдано власнику автомобіля НОМЕР_1, становить 87 608 грн 68 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 129 984 грн 40 коп. Згідно рахунку-фактури №СЧ 0000160 від 12 лютого 2016 року та акту виконаних робіт від 17 травня 2016 року, розмір ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_1, становить 100 540 грн 00 коп.

Вказував, що 09 лютого 2016 року він звернувся до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» зі заявою про виплату страхового відшкодування на підставі вказаних вище договорів, які укладені між ОСОБА_3 і ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», надав необхідні документи для проведення цієї виплати та просив перерахувати страхове відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування, де повинні були проводитися ремонтні роботи належного йому автомобіля.

Зазначав, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на його користь 50 000 грн 00 коп. страхового відшкодування відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № АЕ/6061885 від 29 грудня 2015 року, а тому вважав, що сума невідшкодованої частини фактично витрачених ним коштів на ремонт автомобіля становить 50 540 грн 00 коп.

Враховуючи, що відповідно до п.3.7.2 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року ліміт відповідальності за майнову шкоду становить 150 000 грн, позивач вважав, що на його користь підлягає стягненню з: ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» 37 608 грн 68 коп., що складається із різниці між розміром матеріального збитку в сумі 87 608 грн 68 коп. та страховим відшкодуванням у сумі 50 000 грн 00 коп., а з ОСОБА_3 - 12 931 грн 32 коп., що становить різницю між фактичним розміром затрат на ремонт автомобіля у сумі 100 540 грн 00 коп. та розміром матеріального збитку у сумі 87 608 грн 68 коп.

З наведених підстав позивач ОСОБА_2 просив стягнути на свою користь: з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» 37 608 грн 68 коп. страхового відшкодування, з ОСОБА_3 - 12 931 грн 32 коп., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 37 608 грн 68 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн та судовий збір у розмірі 320 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 12 931 грн 32 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 грн та судовий збір у розмірі 320 грн 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» - адвокат Гайдак О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Також представник відповідача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, позивачу вже відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» коштів за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року, а тому провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування завданих збитків підлягає закриттю відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки 07 червня 2017 року набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Також вказує, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не є стороною договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року, а тому у нього відсутнє право вимоги до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП». Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення ОСОБА_3 страховика про настання страхового випадку, що відповідно до умов вказаного договору №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Представник позивача ОСОБА_2- адвокат Синюк С.П. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що суд першої інстанції правильно взяв за основу обставини, що встановлені рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, а саме, щодо обставини ДТП розміру збитку валідності та дії договорів страхування, які не підлягають доказуванню. Зазначає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не є стороною по договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року, є необґрунтованими, оскільки відповідно до п.1.3 цього договору позивач є вигодонабувачем відповідно до вимог чинного законодавства та наділений за цим договором відповідними правами й обов'язками. Вказує, що твердження в апеляційній скарзі про неповідомлення страховика про страховий випадок спростовується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року, яке набрало законної сили. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 50 540 грн 00 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2доОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків апеляційна скарга не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування завданих збитків, суд першої інстанції виходив із того, що страхове відшкодування ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» виплачене позивачу не в повному обсязі, враховуючи ліміт відповідальності страховика згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № АЕ/6061885 від 29 грудня 2015 року, договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 37 608 грн 68 коп., що складається із різниці між розміром матеріального збитку в сумі 87 608 грн 68 коп. та страховим відшкодуванням в сумі 50 000 грн 00 коп.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП»на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.47-51,102-106).

При цьому, судами встановлено, що 06 січня 2016 року на 3 км автодороги «Рожни - В.Димерка - Гоголівка» сталась ДТП за участю автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний транзитний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні даної ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», державний транзитний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6061885 від 29 грудня 2015 року. Строк дії договору страхування з 29 грудня 2015 року до 28 грудня 2016 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю 100 000 грн 00 коп., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн 00 коп., франшиза - 00 грн.

09 лютого 2016 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6061885 від 29 грудня 2015 року та надав необхідні документи. Проте виплата страхового відшкодування проведена не була.

Згідно рахунку - фактури № СЧ 0000160 від 12 лютого 2016 року та акту виконаних робіт від 17 травня 2016 року № ЗА-0000196, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1, становить 100 540 грн 00 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України і пов'язані з настанням цивільної відповідальності страхувальника або осіб, зазначених у п.2.3 цього договору щодо відшкодування заподіяної забезпеченим транспортним засобом, зазначеним у розділі 3 цього договору, шкоди життю, здоров'ю та /або майну третіх осіб внаслідок ДТП. Відповідно до п.3.7.2 цього договору ліміт за шкоду, заподіяну майну становить 150 000 грн 00 коп. (а.с.3).

Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №4547 від 12 січня 2016 року про оцінку транспортного засобу, складеного ТОВ «Expert Group» на замовлення ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», розмір матеріального збитку, який було завдано власнику автомобіля НОМЕР_1, становить 87 608 грн 68 коп., а вартість відновлювального ремонту складає 129 984 грн 40 коп.(а.с.5-7).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, якою встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №306/192/14-ц).

В обгрунтування позову в частині стягнення з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП»страхового відшкодування, ОСОБА_2 зазначав, що відповідно до п.3.7.2 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року ліміт відповідальності за майнову шкоду становить 150 000 грн, а тому на його користь підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» 37 608 грн 68 коп., що складається із різниці між розміром матеріального збитку в сумі 87 608 грн 68 коп. та страховим відшкодуванням у сумі 50 000 грн 00 коп., яке стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на його користь заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на його користь страхового відшкодування, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 вже заявляв позовні вимоги до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та просив стягнути з відповідача на свою користь 100 540 грн 00 коп. страхового відшкодування, посилаючись на те, що у зв'язку з відновленням належного йому автомобіля НОМЕР_1, фактичні затрати становлять 100 540 грн, а тому із ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на його користь підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн згідно ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, встановленого полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6061885 від 29 грудня 2015 року та 50 540 грн 00 коп. на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП».

По справі встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року, вказаний позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування завданих збитків та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП»на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за їх безпідставністю.

Тобто, спір про стягнення з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року вже вирішений судом та рішення суду вступило в законну силу, яке з урахуванням принципу правової певності не може бути поставлено під сумнів.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 37 608 грн 68 коп. на підставі договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №301/0181/15 КРСД від 28 грудня 2015 року не підлягають до задоволення з наведених вище підстав.

Суд першої інстанції у порушення вимоги ст.264 ЦПК України наведених вище вимог закону та обставин справи не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування №301/0181/15КРСД від 28 грудня 2015 року.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, наведені вище порушення призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» з наведених вище підстав.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП»про відшкодування завданих збитків судом апеляційної інстанції відмовлено, то відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП»на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1 500 грн 00 коп. та судових витрат у розмірі 320 грн. Тому рішення суду в цій в частині також підлягає скасуванню.

Що стосується прохання в апеляційній скарзі про закриття провадження у справі відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, то колегія суддів вважає, що воно не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-79цс15, а також Верховним Судом в постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 369/4534/18-ц.

По справі встановлено, що заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування саме у розмірі 37 608 грн 68 коп. не були предметом судового розгляду і рішення суду по них не приймалось, а тому колегія суддів вважає, що позови не є тотожними.

У зв'язку з цим відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

За змістом ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП», колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції між адвокатським об'єднанням «Феміда» (далі - АО «Феміда») в особі голови - адвоката Гайдака О.В. та відповідачем по справі ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» були укладені два договори про надання правової допомоги, а саме, від 01 березня 2018 року №01/03/18-ЮО та від 02 березня 2018 року №01/03/18-ЮО, за якими адвокат Гайдак О.В. на умовах платності зобов'язався надавати ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП»правову допомогу (а.с. 52, 90).

У наявних в матеріалах справи попередніх розрахунках судових витрат від 26 березня 2018 року та від 16 жовтня 2018 року міститься детальний опис робіт які поніс і очікує понести ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у зв'язку з наданням адвокатом Гайдаком О.В. правової допомоги та їх вартість. Загальна орієнтовна сума витрат становить 6 520 грн 00 коп. При цьому, фактично ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» сплатило на рахунок АО «Феміда» грошові кошти за надання правової допомоги у сумі 5 000 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №5171 від 26 березня 2018 року (а.с. 55-89).

Матеріалами справи підтверджується фактичне надання адвокатом Гайдаком О.В. правової допомоги ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» в обсягах та на умовах визначених у договорах про надання правової допомоги та попередніх розрахунках судових витрат.

Надані ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» документи відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України є належними доказами понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Також встановлено, що за подання апеляційної скарги ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» сплатило судовий збір у розмірі 960 грн (а.с.166).

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Оскільки судом апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову в позові, та враховуючи, що відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, у тому числі, з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, то згідно положеньст.141 ЦПК України понесені ПрАТ «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на його користь, а саме, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн та судовий збір у розмірі 960 грн.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» - адвоката Гайдака ОлександраВолодимировича - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування та судових витрат - скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ-КООП» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 960 грн 00 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді