КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/6126/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2218/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Мельника Я.С., Сліпченка О.І., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 5 662 288,95 грн. та судові витрати в розмірі 12 250 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Актив-банк» уклали кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 530 000 доларів США.

Разом з тим, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за цим договором, заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2010 року було стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість, яку ОСОБА_2, як поручитель за даним правочином, виконав в названому розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про іпотеку», ч. 2 ст. 556 ЦК України ОСОБА_2, у свою чергу, просить стягнути дану суму грошових коштів з ОСОБА_1.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду.

На обґрунтування постановленої ухвали, місцевий суд зазначив, що ОСОБА_2 звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Позовна заява відповідає вимогам ст. ст. 119, 120, ЦПК України, в редакції, що діяла на момент її постановлення.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, зокрема, правил підсудності, при її постановленні.

Просить ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві для подання її до належного суду.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 06 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де просив, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 5 662 288,95 грн. та судові витрати в розмірі 12 250 грн. ( а.с. 1-6 ).

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 83 ).

Таким чином, з точки зору другої інстанції, враховуючи зазначене та зареєстроване місце проживання відповідача по справі, дана справа підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області у відповідності до вимог ч. 1 ст. 109 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, у повній мірі дотримався вимог процесуального законодавства, зокрема правил підсудності, при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відтак, провадження у справі Києво-Святошинським районним судом Київської області відкрито з дотриманням норм процесуального законодавства, що визначають правила підсудності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, зокрема, правил підсудності, при її постановленні, зокрема, ст.ст.110, 115 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент подачі позову, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції та повністю спростовуються викладеним.

Доводи апелянта про те, що позовна заява містить вимогу стягнення коштів з відповідача, яка виникла на думку позивача, внаслідок неналежного виконання ним умов договору поруки та місця виконання таких вимог за місцем іпотечного майна, з точки зору другої інстанції, не відповідає дійсності, оскільки вказана заборгованість виникала внаслідок виконання позивачем, як поручителем, боргових зобов'язань відповідача по справі за кредитним договором №39.1.07/ІЖ-1 від 07 грудня 2007 року.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про те, що виконання умов договору поруки щодо задоволення зворотної вимоги позивача є можливим виключно шляхом передачі відповідачем відповідних сум коштів позивачеві, яка може бути здійснена лише за місцем проживання позивача, порушення правил підсудності, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, спростовуються матеріалами справи, а тому не можуть бути правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, судове рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Я.С. Мельник

О.І. Сліпченко