Провадження №2-з/760/104/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2019 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Кісельової Віталіни Володимирівни про визнання торгів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2019 до Солом'янського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Кісельової Віталіни Володимирівни та просить: визнати недійсними торги з реалізації арештованого майна, які провів ДП «СЕТАМ» 04.04.2019 стосовно лоту №335913 за постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Кісельової Віталіни Володимирівни.

Одночасно з позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить невідкладно заборонити на час розгляду справи Державному підприємству «СЕТАМ» оформлювати і підписувати протокол проведення електронних торгів від 04 квітня 2019 року стосовно лоту №335913, а приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Кісельовій В.В. видавати акт про проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» від 04 квітня 2019 року стосовно лоту №335913 та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.04.2016 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто 54402,59 доларів США та пеню в сумі 355947,44 грн.

Посилався на те, що згідно з іпотечним договором, укладеним 02.02.2007 між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», предметом якого є належна ОСОБА_1 на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Заявник вказав на те, що приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Кісельова В.В. намагається реалізувати дану квартиру через аукціон, що є незаконним, при цьому, позивачу вона ніяких документів, зокрема, постанову про відкриття виконавчого провадження та акт опису майна не надала.

Заявник посилався на те, що він має право на застосування мораторію, тобто заборону відчуження вказаної квартири. Крім того, заявник наголошував на тому, що приватний виконавець порушує його право на житло та право його малолітньої дитини на належні і безпечні умови проживання.

Також заявник вказав, що протокол зазначених торгів буде оформлений 10.04.2019, що потягне за собою можливе негайне відчуження майна - зазначеної вище квартири.

Заявник вважає, що можливе повторне відчуження квартири приведе до того, що кінцевий набувач буде вважатись сумлінним і, відповідно до чинного законодавства, зможе повернути не саму квартиру, а лише її вартість, яка є заниженою.

Таким чином, заявник вважає, що малолітня дитина втратить безповоротно право на належні умови проживання, а боржник у виконавчому провадженні отримає занижену вартість квартири, що безповоротно порушить їх права.

З огляду на наведене, просить задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в забезпеченні позову, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що обрані позивачем види забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Крім того, слід зазначити, що предметом спору між сторонами є визнання недійсними торгів з реалізації арештованого майна, які провів ДП «СЕТАМ» 04.04.2019 стосовно лоту №335913 за постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Кісельової Віталіни Володимирівни.

Разом з тим, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, та не носить зобов'язального характеру.

За таких обставин, суд констатує відсутність необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову, як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Кісельової Віталіни Володимирівни про визнання торгів недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала виготовлена 11 квітня 2019 року.

Суддя: