Справа № 180/1574/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Тананайської Ю.А.

при секретарі Новоселецькій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Марганецькому міському суді Дніпропетровської області цивільну справу № 180/1574/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог вказавши на те, що 17.10.2017 року померла його дружина ОСОБА_3, з якою вони одружилися 02.06.2006 року і проживали разом до її смерті. Вони придбали будинок №45 по вулиці Кленовій (40 років Жовтня) в м.Марганець. Його дружина від першого шлюбу мала доньку ОСОБА_2, але вона проживала не з ними. Після смерті його дружини, ОСОБА_2 проживала разом з ним у його будинку, разом із її чоловіком та донькою, до 27.06.2018 року. ОСОБА_2 відмовилася сплачувати за комунальні послуги, вона стала провокувати його на скандали. 27.06.2018 року о 18-00 годині він поїхав на роботу в нічну зміну, відповідачка із сімєю були вдома, його майно було вдома, він сфотографував цінне майно, бо зрозумів, що відповідачка може виїхати. 28.07.2018 року о 07-00 годині він повернувся додому та побачив, що відповідачка з сімєю виїхала та забрала практично все його майно: скутер «Хонда-Такт», який він купував у 2011 році за 3000 гривень, на теперішній час він оцінює його у 2500 гривень; телевізор «Самсунг», який він купував у 2013 році за 4500 гривень, зараз він оцінює його у 3400 гривень; пральну машинку автомат LG, яку він купував у 2006 році за 3500 гривень, він її оцінює в 2200 гривень; ноутбук «Тошиба», який він купував у 2006 році за 5500 гривень, оцінює його у 4200 гривень; конвектор, придбаний у 2012 році за 650 гривень, оцінює його у 600 гривень; мікрохвильову піч «Лібертон», яку він придбав у 2014 році за 1200 гривень, оцінює її в 800 гривень; пилосос, який придбав у 2015 за 9200 гривень, оцінює його у 850 гривень. Всього відповідачка заволоділа майном на суму 14550 гривень. Разом з майном вона викрала і документи на нього. Він викликав поліцію, вони все описали та надали відповідь, що відповідачка відмовилася давати покази.

На момент смерті він проживав з померлою і тому автоматично вступив у спадкування всім майном, яке було придбано під час їхнього проживання у шлюбі. Донька не подавала заяви про прийняття спадщини, заповіту немає, тому він є єдиним власником майна. Просить суд витребувати на його користь з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязати її повернути йому особисте майно, яким вона незаконно, без законних підстав заволоділа та утримує, а саме: скутер «Хонда-Такт», телевізор «Самсунг», пральну машинку LG, ноутбук «Тошиба», конвектор, мікрохвильову піч «Лібертон», пилосос, та стягнути з неї судові витрати.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

30 жовтня 2018 року представник відповідача - ОСОБА_4 надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Свій відзив обґрунтовує тим, що позовні вимоги відповідачка повністю не визнає, оскільки позивач намагається ввести в оману суд, надав недостовірні факти. 27 вересня 2017 року мати відповідачки ОСОБА_3 заповідала їй все майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, про що надав копію заповіту. Після смерті матері 10 травня 2018 року відповідачка одержала два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку №45 по вул.Кленовій в м.Марганець. Позивач в присутності приватного нотаріуса написав заяву про відмову від своєї частки у майні матері відповідача на її користь. Відповідач має квитанції, якими вона оплачувала комунальні послуги. Особисто нею були витрачені кошти на заміну дверей, вікон, ремонт, лікування матері, вона несла витрати на її поховання. Позивач не надав жодних коштів. До цього часу позивач живе та користується всім майном, на яке відповідач має право власності. Після смерті матері позивач робив все для того, щоб відповідачка з дитиною виїхала з будинку, вона неодноразово зверталася із заявами до поліції для притягнення позивача до відповідальності.

05.12.2018 року позивач та представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10475 гривень, яка складається з вартості його особистого майна пральну машинку автомат LG, ноутбук «Тошиба», а також сумісне із спадкодавицею майно, яким відповідачка незаконно заволоділа та утримує: скутер «Хонда-Такт», телевізор «Самсунг», конвектор, мікрохвильову піч «Лібертон», пилосос, та стягнути з відповідачки судові витрати.

Уточнений позов обґрунтовує тим, що оскільки відповідачка оформила право власності на половину будинку, згідно заповіту, який залишила дружина, половина їхнього спільного майна належить і відповідачці, за винятком пральної машинки автомат LG, яку він купував у 2006 році, оцінює її у 2200 гривень, ноутбука «Тошиба», який він купив у 2006 році, який він оцінює у 4200 гривень, ще до шлюбу із спадкодавицею. Спільне майно він оцінює у 8150 гривень, тому він просить стягнути з неї грошову вартість його майна. Ціна позову становить 10475 гривень: 6400 гривень його особистого майна та 4075 гривень половина вартості сумісного майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що вартість майна визначив самостійно, врахував знос предметів, пральну машину та ноутбук можливо придбали в період шлюбу, він не памятає. Проводити товарознавчу експертизу чи оцінку майна не бажає.

Представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав, просив стягнути з відповідачки кошти.

Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі суду пояснив, що не погоджується із вартістю, яку зазначив позивач, ноутбук та пральна манишка придбавались в період шлюбу, по більш меншим цінам, крім того, після придбання пройшло більше 10 років, тому вартість майна є завищеною. В будинку залишилось інше майно, яким користується позивач, в якому половина належить її померлій матері.

Вислухавши пояснення сторін, свідка та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів вказаною статтею передбачено припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребуванням власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Віндикаційним є позов неволодіючого майном власника до його фактичного набувача про витребування індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України).

Об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Предметом позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки.

Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 2 червня 2006 року.

17 жовтня 2017 року ОСОБА_3 померла.

27 вересня 2017 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які їй належать на час посвідчення заповіту, а також які належатимуть на день смерті, заповідає ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщину та її донька ОСОБА_2, 10 травня 2018 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого в м.Марганець, вулиця Кленова № 45 та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0666 га, присадибна ділянка, розташованої в м.Марганці, вул..Кленова № 45.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується учасниками процесу, свідоцтво про право на спадщину на предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку ніхто не отримував, із заявами про виділ частки в натурі не звертався.

Позивач зазначив, що пральна машинка автомат LG, ноутбук «Тошиба» є його особистою власністю, не надавши суду жодного доказу на підтвердження цього.

Представник відповідача надав гарантійний талон на пральну машинку автомат LG, згідно якого вона придбана 2 жовтня 2007 року за 2350 гривень та гарантійний талон на ноутбук «Тошиба», згідно якого він придбаний 7 травня 2007 року, тобто в період шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3

Згідно квитанції пилесос Arzum AR 456 придбаний 23 лютого 2013 року за 947 гривень.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що пральна машинка, ноутбук та пилесос були придбані в період шлюбу та є спільним майном подружжя Пригунова- Подольської.

До пояснень свідка ОСОБА_6 суд відноситься критично, оскільки вона повідомила, що в будинку 45 по вул.Кленовій в м.Марганець бачила якесь майно, але марку, модель, коли воно придбавалась повідомити не може.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження права власності на майно, факту вибуття майна з володіння та наявність його у відповідача суду не надано.

5 грудня 2018 року позивач змінив позовні вимоги та просив стягнути компенсацію за вартість майна, при цьому не зазначив правову підставу для позовних вимог.

Крім того позивачем не надано доказів на підтвердження вартості майна.

В підготовчому судовому засідання судом розяснено обставини, які входять до предмета доказування вартість спірного майна, та які докази мають бути подані. Від проведення товарознавчої експертизи позивач відмовився.

За змістом статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, в межах заявлених позивачем вимог, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог , тому в задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 80, 81, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 січня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, 53400, м.Марганець, вул.Кленова 45, ІПН НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2, 53400, м.Марганець, Східний квартал 14/66, ІПН НОМЕР_2

Суддя: Ю. А. Тананайська