Справа № 464/5034/18
пр.№ 2/464/395/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І. П.

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/5034/18,

учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідача ОСОБА_2 не з'явився,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування у порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

за участю представників учасників справи: представник позивача не з'явився,

в с т а н о в и в:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 у якому просить стягнути в порядку регресу з відповідача 12883,26 грн та судовий збір у сумі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.06.2017 в м.Львові відбулось зіткнення автомобілів під керуванням відповідача та ОСОБА_3 Винуватцем ДТП є відповідач, що встановлено судовим рішенням. Попри те, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Потерпілий звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, адже вказана подія є страховим випадком. ОСОБА_4, як власнику пошкодженого транспортного засобу, відшкодовано заподіяні збитки у спірному розмірі, який визначено згідно з звіту, складеного уповноваженою на те особою. У порядку ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся в суд із позовом до відповідача. При цьому, просить стягнути із відповідача судовий збір у вищевказаному розмірі у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення на позов.

17 вересня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

У судове засідання представник позивача не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час цього засідання. 16 жовтня 2018 року та повторно 18 грудня 2018 року представником позивача на адресу суду направлено заяви про розгляду справи за відсутності сторони позивача. Просить позов задовольнити повністю. У разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи.

У судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про про місце, дату та час цього засідання. 16 січня 2019 року відповідачем подано заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Просить суд врахувати його матеріальне становище, адже отримує лише мінімальну заробітну плату, при цьому, маючи на утриманні малолітню дитину та дружину, яка не працює та здійснити розстрочку рішення суду у відповідності до ст. 435 ЦПК України строком на 10 місяців зі сплатою заборгованості у рівних частинах по 1464,53 грн щомісячно.

У судове засідання учасники судового процесу не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому, враховуючи подані заяви сторін, суд вирішив здійснювати розгляд заяви у їх відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

20 червня 2017 року у місті Львові на вулиці Чорновола, 2Б, відбулася ДТП за участі автомобіля марки «ЯВА 350", д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 із автомобілем марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 Дана ДТП відбулась з вини водія ОСОБА_2, що підтверджено постановою Сихівського районного суду м.Львова від 24.07.2017 (справа №464/4485/17), а тому така обставина у відповідності до ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

На момент вчинення ДТП водій ОСОБА_2 відсутній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 був застрахований власником ОСОБА_4, що підтверджено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03.07.2017.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений.

Згідно з ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик має право у випадках, передбачених Законом, звернутись з регресною вимогою до особи, яка допустила порушення Закону, що надають право регресу для страховика.

Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що позивачем дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 20 червня 2017 року, визнано страховим випадком. За заявою позивача суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 складено звіт про оцінку автомобіля № 1642/17 від 20.06.2017, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen» з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобі та без ПДВ складає у розмірі 12083,26 грн, що є страховим відшкодуванням, яке було виплачено ОСОБА_4, що підтверджується платіжним дорученням № 120771 від 20.10.2017. Разом із тим, позивачем було здійснено оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності у розмірі 800,00 грн, що стверджується платіжним доручення № 1259439 від 12.09.2017. Визначений розмір страховового відшкодування та понесені витрати позивачем визнано відповідачем у поданій суду заяві від 16.01.2019, а тому не підлягає доведенню та приймається судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що дії останнього потягли цивільно-правові наслідки, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами по справі, а тому позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 12883,26 грн.

Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду, у зв'язку із складним матеріальним становищем, отримання мінімальної заробітної плати, перебування на його утриманні дружини, яка не працює та малолітньої дитини, суд прийшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 цього Кодексу за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан .

Таким чином, враховуючи положення процесуального законодавства та наведені відповідачем обставини з цього питання, суд враховує матеріальне становище відповідача, що є обставиною, яка ускладнить виконання рішення суду, а відтак суд прийшов переконання, що ОСОБА_2 необхідно розстрочити виконання цього рішення суду строком на десять місяців з дня набрання ним законної сили із щомісячним погашенням суми заборгованості у розмірі 1464,53 грн, а клопотання задовольнити повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 141, 259, 265, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_6 про відшкодування у порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортне) страхове бюро України у порядку регресу відшкодування завданих збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12883,26 грн та судовий збір у сумі 1762,00 грн, а всього у розмірі 14645 /чотирнадцять тисяч шістсот сорок п'ять/ гривень 26 копійок.

Розстрочити ОСОБА_2 виконання цього рішення суду строком на десять місяців з дня набрання рішенням суду законної сили із щомісячним погашенням суми заборгованості у розмірі 1464,53 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхову бюро України, місце знаходження - місто Київ, Русанівський бульвар, будинок № 8, ;

відповідач ОСОБА_2, місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 16 січня 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков