Ухвала

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 761/31454/18

провадження № 61-1854 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

БілоконьО. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Борисової О. В., Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 03 січня 2013 року у розмірі 3 179 000,00 грн, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, що належить відповідачу, посилаючись на те, що останній може вчинити дії, які у подальшому можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_5 задоволено частково. Накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4, а саме: транспортні засоби марки "Skoda Octavia A7", реєстраційний номер НОМЕР_1, 2016 року випуску та марки "Fort Fiesta", реєстраційний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Апеляційний суд встановивши, що між сторонами існує спір, предметом якого є стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 3 179 000,00 грн, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви з урахуванням ціни позову та належності відповідачу майна на праві власності, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може призвести до фінансової неможливості сплати заборгованості, чим істотно ускладнить виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не містять даних про наявність підстав для обов'язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбаченого частиною третьою статті 154 ЦПК України, тому є безпідставними.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта