КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2585/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року у складі судді Мицик Ю.С.,

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. звернувся у суд із поданням про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 в порядку ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», виконання якого доручити органам Національної поліції в м. Києві.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року подання приватного виконавця задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця Лисенка С.О.

ОСОБА_1 зазначає, що до суду не викликався, йому не було відомо про наявність провадження, в силу чого він не використав право на ефективний захист. Більш того, скаржник не брав участі й в розгляді справи по суті.

Посилаючись на те, що ухвалою Верховного суду від 16 жовтня 2018 року по справі 753/9947/16 зупинено виконання рішення Апеляційного суду міста Києві від 06 червня 2017 року, а тому вказане судове рішення не підлягає примусовому виконанню до закінчення касаційного розгляду, а отже, правові підстави для здійснення виконавчого провадження по стягненню боргу з боржника відсутні, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника стягувача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 23 червня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист у справі за №753/9947/16 від 23 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 9852 525 грн. 80 коп. (а.с.6).

Встановлено, що 10 квітня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенком С.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56154036. Вказана постанова разом з постановою про арешт майна боржника та шаблоном Декларації про доходи та майно була направлена на адресу боржника, а саме: АДРЕСА_1, однак дані документи повернуті з причин вибуття боржника із зазначеної адреси (а.с.10-18).

З матеріалів справи убачається, що на неодноразові виклики державного виконавця боржник жодного разу не з'являвся, місцезнаходження його невідоме, спроби виконавця повідомити боржника про виконавчі дії через його дружину також не дали бажаного результату (а.с.101-105,109-111).

Матеріалами справи підтверджено, що у зв'язку з невиконанням рішення суду за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 9 852 525 грн. 80 коп. Доказів добровільного виконання рішення суду у справі не міститься, а усі вчинені державним виконавцем заходи щодо його виконання позитивного результату не дали.

Задовольняючи подання районний суд виходив з того, що підстави, викладені у поданні приватного виконавця є обґрунтованими та достатніми для його задоволення, оскільки заходи, вжиті виконавцем по встановленню місця знаходження боржника та його майна для забезпечення виконання рішення суду, позитивних результатів не дали.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Відповідно з ч.1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. знаходиться виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 23 січня 2017 року, яке набрало законної сили 06 червня 2017 року, у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 9 852 525 грн. 80 коп.

Встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лисенком С.О. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №56154036 від 10 квітня 2018 року, про арешт майна боржника від 10 квітня 2018 року та здійснено запити до державних органів щодо надання інформації про майно боржника, його місце реєстрації, відповіді на які не зумовили можливість стягнення заборгованості та виконання рішення суду.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відомо про наявність провадження, в силу чого він не використав право на ефективний захист, та те, що правові підстави для здійснення виконавчого провадження по стягненню боргу з боржника відсутні, колегія суддів визнає необґрунтованими.

При цьому колегія суддів виходить з наявності судового рішення про стягнення з боржника 9 852 525 грн. 80 коп., яке перебуває на виконанні, а також долученої до справи копії матеріали виконавчого провадження, відповідно до яких приватним виконавцем вчинялися активні дії по виконанню рішення, проте боржник на виклики не з'являвся, на неодноразові виходи приватного виконавця за місцем його мешкання двері квартири ніхто не відкривав (а.с.99-104, 110-114).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантовані статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого з самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Отже, матеріалами справи доведено невиконання боржником судового рішення протягом тривалого часу, не надано будь-яких доказів його виконання й у період з дати звернення у суд з поданням державного виконавця - жовтня 2018 року і по теперішній час.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено здійснення приватним виконавцем заходів по розшуку боржника, а за відомою йому адресою - кв.37 у буд. 11А на вул. Урлівській у м. Києві, він не проживає, що, зокрема, підтверджується й відмітками на поштових відправлення на вказану адресу, направлених судом апеляційної інстанції - «адресат вибув» (а.с.135-136), колегія суддів визнає правильними висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує й те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив своєю адресою кВ. 205 у буд. 2 на вул. Механізаторів у м. Києві, між тим, направлена на вказану адресу поштова кореспонденція поверталася до суду апеляційної інстанції без вручення із позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.144-147, 152), що свідчить про ненадання боржником належної адреси його перебування та невтрати актуальності оголошення його у розшук.

Посилання апеляційної скарги про зупинення виконання судового рішення Верховним Судом на законність оскаржуваної ухвали не впливає, а питання виконання рішення може бути вирішено приватним виконавцем після долучення боржником до матеріалів виконавчого провадження відповідного рішення суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення подання й оголошення боржника у розшук.

Справа судом розглянута у відповідності до вимог процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: