РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В :

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2015 року . Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У зв'язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, часто виникають конфлікти і суперечки, подружжя має різні погляди на життя, позивач просить суд розірвати шлюб, дитину залишити з нею на проживання.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовільнити, розірвати шлюб, надалі її іменувати прізвищем «ОСОБА_1», дитину залишити з нею на проживання.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу та залишення дитини на проживання з матір»ю.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, зважаючи на те, що у суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності іх визнання, за наявності для того законних підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 111,112 Сімейного кодексу України, статтями 141, 200, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03 липня 2015 року Осівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, актовий запис № 01.

Після розірвання шлюбу надалі іменувати позивача прізвищем «ОСОБА_1».

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір»ю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 гривні 80 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_2 виданий 12.02.2009 року.

Суддя -