Провадження № 22-ц/802/52/19 Категорія: 60 Доповідач: Грушицький А. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Грушицького А. І.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» Микулика В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про зняття арешту з майна за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П., про зняття арешту з майна.

Вказував на ті обставини, що він є власником автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1, який набув у власність 14 серпня 2008 року.

25 листопада 2017 року у зв'язку із зверненням до уповноважених органів із заявою про зняття з реєстрації вказаного автомобіля, йому стало відомо, що приватним нотаріусом Ковальчуком С. П. в реєстр обтяжень рухомого майна внесено приватне обтяження - застава рухомого майна від 2 грудня 2013 року за боржником ОСОБА_4, обтяжувач - ПАТ «Дельта Банк». Об'єктом обтяження визначено автомобіль Volkswagen Touareg, НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Жодних зобов'язань перед обтяжувачем ПАТ «Дельта Банк» у позивача немає, договорів застави не укладав, реєстраційний номер автомобіля на час реєстрації обтяжень уже був іншим.

Враховуючи наведене та посилаючись на порушення своїх прав як власника майна на вільне розпорядження ним, позивач просив суд скасувати приватне обтяження від 2 грудня 2013 року реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., яке зареєстроване в Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 14043329; виключити з Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 2 грудня 2013 року за № 14043329 про приватне обтяження транспортного засобу Volkswagen Touareg, номер об'єкта НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_2.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПАТ «Дельта Банк» доводи апеляційної скарги не визнає, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» - Микулика В. М., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час набуття позивачем права власності на транспортний засіб його застава була чинною та зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Такі висновки суду є правильними.

Судом встановлено, що 16 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (заставодержатель) та ОСОБА_4 був укладений договір застави транспортного засобу № 76048. Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №5272.

Предметом застави згідно даного договору був транспортний засіб Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У пункті 4.1 договору визначено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року.

Вказана застава була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16 червня 2007 року зі строком дії до 16 червня 2012 року.

Як вбачається із свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, позивач набув право власності на автомобіль Volkswagen Touareg, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, 24 жовтня 2008 року, тобто під час дії застави та наявності відповідного запису про неї у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

2 грудня 2013 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис № 14043329 на цей самий автомобіль за цим самим договором застави.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частинами 3, 4 ст. 577 ЦК України передбачено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги , на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Тобто відчуження майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, вона зберігає свою чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Таким чином суд першої інстанції правильно встановив, що перехід права власності на спірний автомобіль від однієї особи до іншої не припинив право застави, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 щодо зняття арешту з майна не було.

Вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Та обставина, що позивач не укладав договір застави не впливає на висновок суду по суті справи, оскільки він придбав автомобіль, обтяжений заставою.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що компетентними державними органами не було у 2008 році встановлено наявність перешкод для перереєстрації транспортного засобу, а також те, що законодавство не покладає на покупця обов'язку здійснювати моніторинг реєстрів рухомого майна на предмет застави, оскільки такі обставини не є виключенням із правила, передбаченого ст. 27 Закону України «Про заставу» щодо збереження застави при переході майна у власність іншої особи.

Питання правомірності дій нотаріуса як державного реєстратора при внесенні нового запису № 14043329 про обтяження на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 8 грудня 2011 року не є предметом позовних вимог в даній справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019 року.

Головуючий

Судді