Справа № 331/1972/19
Провадження № 2 /331/1082/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Антоненко М.В.

за участю секретаря судового засідання: Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-я особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано.

Від шлюбу мають сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управляння юстиції м. Запоріжжя 15.05.2001 року.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управляння юстиції м. Запоріжжя 15.05.2001 року батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , громадянин України, мати: ОСОБА_5 .

Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2018 року, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , з метою врегулювання спору по справі № 335/732/18, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 2 500,00 грн., щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 досяг повноліття.

У зв`язку із досягненням ОСОБА_1 повноліття, батько, ОСОБА_2 , припинив сплачувати аліменти на утримання свого сина.

З 01.09.2018 року ОСОБА_1 зарахований на навчання до вищого навчального закладу - Запорізький національний університет.

Згідно довідки від № 17107 від 11 квітня 2019 року, яка видана деканом юридичного факультету Запорізького національного університету ОСОБА_1 є студентом 1-го курсу освітнього рівня: бакалавр, юридичного факультету, за спеціальністю правознавство, форма навчання денна, контракт.

Згідно договору № 535/Д про надання освітніх послуг між Запорізьким національнім університетом та фізичною особою матір`ю ОСОБА_6 для ОСОБА_1 від 15.08.2018 року навчання здійснюється протягом 8 семестрів (з 2018р.- по 2022р.), загальна вартість навчання складає 63 200,00 грн. Оплата здійснюється щосеместрово у сумі 7 900,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_1 є здобувачем комплексу освітніх послуг, пов`язаних з вивченням іноземної мови, що підтверджується договором про надання послуг з вивчення іноземних мов № 27022019-2 від 27.02.2019 року. Вартість навчання становить 4 200,00 грн. та 450,00 вартість навчальних матеріалів.

ОСОБА_1 хворіє на хронічні захворювання:

-очагову нейропатію змішаного характеру правого м/б нерва та очагову аксональну нейропатію лівого м/б нерва з розвитком блоків проведення 2 ступеню на рівні голеностопних суглобів;

-хронічний гастродуоденіт, реактивний панкреатит;

-цервикалгія, остеохондроз шийного відділу хребта.

У зв`язку із наявними хронічними захворюваннями він потребує постійного медикаментозного лікування, коштовного обстеження, госпіталізації у медичні заклади, а також проведення постійних реабілітуючих заходів.

Докази підтвердження стану здоров`я ОСОБА_1 - медичні обстеження та консультативні висновки додані у копіях до позовної заяви.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є студентом, то він не має змоги працевлаштуватися та самостійно себе забезпечувати, оплачувати своє навчання, лікуватися.

Вартість навчання є значною, а мати, ОСОБА_6 , не може самотужки забезпечувати, утримувати та лікувати повнолітнього сина.

Батько, ОСОБА_2 , працює, є фізичною особою - підприємцем (вид діяльності: роздрібна торгівля фруктами і овочами, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами), має постійний стабільних дохід.

Таким чином, має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину на період навчання.

Розмір аліментів 1/3 частина доходів відповідача на місяць, за участю матері в його утриманні, може забезпечити нормальний рівень харчування, лікування, розвитку повнолітньої дитини та щоденні побутові потреби на період навчання.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мажуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання ( ч. 3 ст. 199 СК України).

За роз`ясненнями, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому, відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), який продовжує навчання, аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.05.2019 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

18.06.2019 року до канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дерев*янко І.О. надійшов відзив на позовну заяву.

В обґрунтування відзиву зазначено, що з вимогами ОСОБА_1 погоджується частково, вважає вимоги неправомірними, незаконними, такими, що не підлягають задоволенню у заявленому вигляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (даті СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № З «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз*яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), - виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв 'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199СК України обов*язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків.

У відповідності до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

29 грудня 2009 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась спільна дитина - син ОСОБА_9 .

На утриманні відповідача окрім сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває дружина, яка не працює, займається вихованням спільної малолітньої дитини.

Звертає увагу суду, що при визначені напряму освіти позивача, з відповідачем ані позивач ані третя особа не обговорювали напрямок - правознавство, а також не обговорювали питання, щодо додаткових освітніх послуг пов`язаних з вивченням іноземної мови. Зауважує, що для позивача існували і інші напрямки основної освіти за менші гроші або навіть безкоштовно.

У відповідача була інформація, що позивач мав намір вступати до комп`ютерної академії «ШАГ», однак третя особа визначила інший на її думку необхідніший напрямок освіти для спільного сина, а наразі заявляє, що не має змоги самотужки забезпечувати оплату навчання, утримувати та лікувати сина.

Щодо стану здоров`я позивача, жодних погіршень стану здоров`я у позивача не спостерігалось, зазначені хронічні захворювання можливо коригувати здоровим способом життя, що відповідач і забезпечував повноцінно позивачу до набуття повноліття. А з урахуванням освітнього навантаження позивача, відповідач приходить до висновку, що стан здоров 'я ОСОБА_1 опосередковано добрий.

Позивач у позові зазначає, що потребує медикаментозного лікування, коштовного обстеження, госпіталізації у медичні заклади, однак доказів, що зазнала третя особа, або позивач, будь яких витрат, не надають, тобто не підтверджують зазначену необхідність, а також із пред`явлених документів щодо стану здоров`я позивача не вбачається необхідності у коштовному обстеженні та госпіталізації у медичні заклади позивача, таких рекомендацій лікарі не надають.

Також звертає увагу суду, що третя особа згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя, від 16 березня 2018 року, № 335/732/18 отримувала на неповнолітнього сина аліменти у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) грн., щомісячно, що значно перевищувало мінімальний розмір визначений законодавством. А також згідно зазначеної ухвали отримала від відповідача сплату суми індексації аліментів, яка становила 4934, 93 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять чотири) гривні 93 копійки.

Позивач у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з цим звернувся до суду. Відповідач вважає позов необгрунтованим у заявленому розмірі.

Згідно предмету позову, відповідач вбачає, що позовна заява подана не про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а про стягнення додаткових витрат на спільну дитину, а у такому разі зазначені витрати не відносяться до категорії додаткових та спільна дитина з квітня 2019 року є повнолітньою особою та всі додаткові витрати, на повнолітню дитину залишаються за особою, яка прийняла рішення, щодо таких витрат та відповідно їх понесла.

Відповідно до ст. 51 Конституції України - Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - "Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 СК України «Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини».

Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України, визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах не дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, а не компенсувати понесені третьою особою (або позивачем) всі витрати на спільну, але вже повнолітню дитину.

Відповідач вважає, що з урахуванням конкретних обставин по справі, а також розміру його матеріального забезпечення на теперішній час, складу сім`ї, наявності на утриманні малолітньої дитини, дружини на нього неможливо покласти обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину - ОСОБА_1 у заявленому розмірі 1/3 частки заробітку батька, оскільки спільний син є по-перше повнолітнім, а по-друге, при вирахуванні всіх обов`язкових платежів родини відповідача, залишок є мінімальним.

Відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500, 00 (ода тисяча п`ятсот) грн., щомісяця до завершення навчання.

Стаття 76 ЦПК України, визначає поняття докази, а саме доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Стаття 77 ЦПК України, визначає належність доказів, а саме належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтвердоісують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони' мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Стаття 78 ЦПК України, визначає допустимість доказів, а саме суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України, визначає достовірність доказів, а саме достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України, визначає достатність доказів, а саме достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України, визначає обов`язок доказування і подання доказів, а саме колена сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що достатніх даних та підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частина заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на час навчання не має.

Натомість відповідач визнає вимоги позивача частково, а саме стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн., щомісяця до завершення навчання і які будуть відповідати вимогам розумності.

Відповідач виходить із такого розрахунку: 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн. помножити цю суму на 12 місяців, складає 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн. на рік.

Із загально відомої інформації в навчальному році два семестри по п`ять місяців - з вересня по січень, і з лютого по червень, тобто позивач за розмір аліментів, що визнає відповідач має змогу оплачувати своє навчання, щодо основного напряму, з приводу чого і звернувся до суду.

На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частково, а саме про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн., щомісяця до завершення навчання.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 21.06.2019 року на 14 год. 30 хв.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 29.08.2019 року на 09 год. 00 хв.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_12 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Дерев *янко І.О. позов визнала частково з підстав викладених у візиві на позов.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано.

Від спільного шлюбу мають сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15.05.2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Запоріжжя, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 8).

Їх спільний син ОСОБА_1 , продовжує навчання та є студентом 1 курсу Запорізького національного університету, денної форми навчання (контракт), за спеціальністю «правознавство», що підтверджується копією договору № 535/Д про надання освітніх послуг ЗНУ (а.с.11-12) та довідкою № 17107 виданою 11.04.2019 року деканом юридичного факультету ЗНУ Коломоєць Т.О. (а.с.13).

Як слід з матеріалів справи ОСОБА_1 , знаходиться на утриманні третьої особи ОСОБА_4 , яка є його матір*ю. Але її доходів не вистачає на необхідне забезпечення повнолітнього сина на період його навчання у вищому навчальному закладі.

Крім цього, ОСОБА_1 є здобувачем комплексу освітніх послуг, пов`язаних з вивченням іноземної мови, що підтверджується договором про надання послуг з вивчення іноземних мов № 27022019-2 від 27.02.2019 року. Вартість навчання становить 4 200,00 грн. та 450,00 вартість навчальних матеріалів. (а.с.14-17)

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 хворіє на ряд хронічних захворювань, а саме: очагову нейропатію змішаного характеру правого м/б нерва та очагову аксональну нейропатію лівого м/б нерва з розвитком блоків проведення 2 ступеню на рівні голеностопних суглобів; хронічний гастродуоденіт, реактивний панкреатит; цервикалгія, остеохондроз шийного відділу хребта, що підтверджується медичними обстеженнями та консультативними висновками (а.с. 19-23).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданим 29.12.2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 8).

У спільному шлюбі з ОСОБА_16 народився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданим 21.04.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 8).

На теперішній час його дружина ОСОБА_16 та його малолітній син ОСОБА_9 знаходяться на його утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача, ОСОБА_2 працює, є фізичною особою - підприємцем (вид діяльності: роздрібна торгівля фруктами і овочами, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами) та має постійний стабільних дохід. Відповідач ОСОБА_2 має задовільний стан здоров*я, на хронічні захворювання не хворіє.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку (сина) у твердій грошовій сумі та (чи) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахування обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що позивач дійсно навчається у навчальному закладі, та відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим її потребує.

Визначаючи остаточно розмір аліментів суд враховує те, що рішення про навчання ОСОБА_1 у Запорізькому національному університеті на платній основі приймалось позивачем та його матір*ю ОСОБА_4 без урахування думки відповідача по справі ОСОБА_2

А отже суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 199 СК України, з ОСОБА_2 , необхідно стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, на період його навчання в Запорізькому національному університеті.

На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання повнолітнього сина до закінчення навчання.

Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. 180-182 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_3 ), який продовжує навчання, аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 06.05.2019 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання у Запорізькому національному університеті чи до досягнення ОСОБА_1 двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з вказаних обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, місце знаходження вул. Липська, буд. 18 / 5, м. Київ, 01601 , отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.В. Антоненко