Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1963/18

15 січня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в с. Добротів, вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, внаслідок того, що тривалий час був відсутнім.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в с. Добротів по вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори 19 грудня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2006 року №12968640. Житловий будинок дістався їй у спадок від матері ОСОБА_4 В будинку, окрім неї, ніхто не проживає. В червні 2018 року при спробі оформити субсидію їй стало відомо, що в будинку зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_3, який є її племінником. З цієї причини їй було відмовлено в оформленні субсидії. Незважаючи на юридичний факт реєстрації місця проживання в будинку, який знаходиться в с. Добротів по вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району, відповідач за цією адресою не проживає більше 15 років, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та довідкою про склад сім'ї. Фактичне місце проживання відповідача на сьогодні їй невідоме. Таким чином вважає, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратив право на користування даним житлом, в звязку з чим просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Просять суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житлом в належному ОСОБА_1 житловому будинку № 34 по вул. Січових Стрільців в с. Добротів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду від 14.11.2018 р., заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не надавав.

Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори 19 грудня 2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2006 року №12968640 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в с. Добротів по вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району Івано-Франківської області (а. с 6-7)

У житловому будинку в с. Добротів по вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району Івано-Франківської області окрім позивача, також зареєстрований відповідач ОСОБА_3, що підтверджується довідкою, виданою Ланчинською селищною радою обєднаної тереторіальної громади №1072 від 08.08.2018 року (а.с.5).

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в житловому будинку в с.Добротів по вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району Івано-Франківської області не проживає із 1995 року. Факт відсутності відповідача ОСОБА_3 у спірному житлі підтверджено даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеному депутатом Ланчинської селищної ради обєднаної тереторіальної громади, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.12), а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним її майном, так як в належному їй житлі залишився зареєстрованим відповідач ОСОБА_3

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Об'єкт права власності (домоволодіння) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Громадяни, які мають у приватній власності домоволодіння, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Проживання та реєстрація сторонніх осіб в житловому будинку є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 не є членом сім"ї позивача в розумінні ст.405 ЦК України.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом не завдасть істотної шкоди його інтересам та не порушить його права.

Спірне житло не є власністю відповідача ОСОБА_3 та належить в цілому на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_1

Судом встановлено, що понад установлений законом строк ОСОБА_3 в спірному житлі не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей у житлі не має, участі у витратах по утриманню житла не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні житлом йому ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався .

Такими чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, що свідчать про не проживання ОСОБА_3 у спірному житлі понад установлений законом строк, та беручи до уваги те, що протилежного належними в розумінні ЦПК України доказами відповідачем не доведено, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком в с. Добротів, вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-283,289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити .

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком в с. Добротів, вул. Січових Стрільців, 34, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 23.01.2019 року