ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7639/18Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/140/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника АТ "Укрсоцбанк" - Панченка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/7639/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Ромазан В.В., повний текст якого складено 26 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис за договором кредиту №770/38-357-06 від 07 грудня 2006 року, боржником за яким є ОСОБА_1, згідно якого стягнуто заборгованість в загальній сумі 230282,00 грн.

При вчиненні виконавчого напису була відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, зазначив, що в забезпечення належного виконання боржником своїх зобов'язань за договором кредиту, між сторонами було укладено іпотечний договір, виконавчий напис міг бути вчинений виключно після спливу 30 днів з моменту надіслання Іпотекодержателем боржнику письмової вимоги про усунення порушення основного зобов'язання. Із змісту виконавчого напису та документів, на яких він був вчинений, не вбачається безспірності заборгованості, оскільки у цих документах відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 18 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено і визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 31 жовтня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за №24424, про стягнення із ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів у сумі 230 282 (двісті тридцять тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 00 коп., таким, що не підлягає до виконання.

В апеляційній скарзі ПАТ "Укрсоцбанк" просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права і порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що посилання суду на необхідність надіслання вимоги про усунення порушень спростовується п.2 Переліку №1172, який не передбачає в разі стягнення заборгованості за кредитним договором надіслання вимоги про усунення порушень.

Зазначає судом не було належним чином досліджено докази по справі та твердження відповідача, якими спростовуються позовні вимоги.

Звертає увагу, що з рішення суду не вбачається підстав, які свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підстав неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Представник ПАТ "Укрсоцбанк" апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник ОСОБА_1, просив в задоволенні скарги відмовити вказавши що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Інші учасники справи будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис вчинено без врахування того, що позивачем вже проводилась сплата заборгованості по зазначеному кредитному договору, а тому сума заборгованості позивача по вказаному кредитному договору не є безспірною. Крім того подані нотаріусу документи не відповідають вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки висновок ґрунтується на матеріалах справи і є достатньо вмотивованим.

Судом установлено, що 07 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №770/38-357-06, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 14 000 доларів США із сплатою процентів в розмірі 13 % річних із щомісячним погашенням кредиту в розмірі 77,78 доларів США.

10 жовтня 2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін №2 до договору кредиту №770/38-357-06 від 07.12.2006 року, згідно якого, у звязку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування сторони дійшли згоди договір кредиту викласти в новій редакції, зокрема щодо зміни відсоткової ставки до 15% річних.

10 жовтня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін №3 до договору кредиту №770/38-357-06 від 07.12.2006 року, згідно якого сторони дійшли до взаємної згоди щодо проведення заміни валюти кредиту із долара США на гривню та переведено суму кредиту 12288,40 доларів США 40 центів, що станом на дату укладення договору становить 156154, 08 грн.

Згідно додатку №1 до договору про внесення змін №3 до договору кредиту №770/38-357-06 від 07 грудня 2006 року, сторонами було погоджено графік погашення кредиту, згідно з яким боржник зобов'язувався погашати кредит (тіло) на протязі листопада 2012 року - липня 2022 року рівними платежами в сумі 1334,65 грн. щомісячно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №770/38-357-06 від 07 грудня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Михайловою Г.В. 07.12.2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 4916.

Згідно п. 1.1 Іпотечного договору, на забезпечення виконання основного зобовязання Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю квартиру №4, яка знаходиться в будинку №2 по вулиці Мікрорайон 3 в м. Кременець та належить Іпотекодавцю на праві власності.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 01.12.2010 року у справі №239/10, яке набрало законної сили, позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №770/38-357-06 від 07.12.2006 року на загальну суму 115324, 90 грн.

31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості, яка виникла за Договором кредиту №770/38-357-06 від 07.12.2006 року за період з 13.12.2014 р. по 13.10.2017 р., на загальну суму 230282,00 грн., з яких: 76075,08 грн. - строкова заборгованість; 78744,35 грн. - прострочена заборгованість; 127,72 грн. - строкова заборгованість по нарахованих відсотках; 75334,85 грн. - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках.

Як вбачається із заяви про вчинення виконавчого напису ПАТ «Укрсоцбанк» від 31 жовтня 2017 року, адресованої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А., у ній зазначено, що боржником за кредитним договором №770/38-357-06 від 07.12.2006 року є ОСОБА_1, заборгованість якого складається із: 76075,08 грн. - строкова заборгованість; 78744,35 грн. - прострочена заборгованість; 127,72 грн. - строкова заборгованість по нарахованих відсотках; 75334,85 грн. - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках, за період з 13 грудня 2014 року по 13 жовтня 2017 року.

Як вбачається із документів, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А., які було додано стягувачем до заяви та які слугували підставою для вчинення спірного напису, до заяви про вчинення виконавчого напису додано: копія іпотечного договору; оригінал кредитного договору; копія заяви дружини боржника ОСОБА_6 щодо її згоди на укладення договору іпотеки та заставу майна; витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави; витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; довідка про відсутність заборон нерухомого майна; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек; витяг з Державного реєстру іпотек; додатковий договір до іпотечного договору; договір про внесення змін №2 до договору кредиту від 10.10.2011 року; тарифи як додаток №1 до договору кредиту; додаток №2 до договору кредиту заяву на погашення кредитної заборгованості; детальний розпис сукупної вартості кредиту; договір про внесення змін №3 до договору кредиту від 10.10.2012 року; додаток №1 до договору про внесення змін №3 до договору кредиту; довідка розрахунок заборгованості на 13.10.2017 року, здійснена ПАТ «Укрсоцбанк»; виписка по особовому рахунку позичальника за період з 01.10.2010 року по 11.09.2012 року; довіреність особи представника стягувача ОСОБА_7 на вчинення відповідних дій.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Критичній оцінці підлягають доводи апеляційної скарги про те, що надана виписка по рахунку за період з 01.10.2010 року по 10.10.2012 року та довідка - розрахунок заборгованості станом на 13.10.2017 року є належними доказами наявності безспірної заборгованості позивача оцінюються критично з наступних підстав.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно пункту, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за Кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При зверненні до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, банком, на підтвердження розрахунку заборгованості було надано лише розрахунок заборгованості за період з 01.10.2010 року по 10.10.2012 року.

Однак як вбачається з заяви про вчинення виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2014 по 13.10.2017 року.

На підтвердження заборгованості за період з 13.12.2014 по 13.10.2017 року банком подана довідка - розрахунок заборгованості станом на 13.10.2017 року (а.с. 120).

Таким чином відповідачем не було надано засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, а надана банком довідка про заборгованість за кредитним договором є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.

Доводи апеляційної скарги, що між сторонами укладено договір про внесення змін №3 до кредитного договору №770/38-357-06 від 07.12.2006 року про проведення зміни валюти кредиту, а тому виписка по рахунку надана тільки за період з 01.10.2010 року по 10.10.2012 року не є такими, що можуть відміняти вимоги Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед банком є безспірним.

Ні суду першої, ні апеляційної інстанції відповідачем не було надано первинних документів на підтвердження правильності наданої нотаріусу довідки про розмір заборгованості, що позбавляє позивача можливості довести суду безпідставність визначення саме такого розміру заборгованості.

Крім того, не надання зазначених документів, унеможливлює перевірку моменту виникнення у стягувача права на дострокове стягнення усієї суми заборгованості та чи не вчинено виконавчий напис з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Враховуючи те, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заборгованість не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», й відповідно судом вірно задоволено позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

П. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Проте, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Матеріали справи не містять повідомлення боржника про порушення кредитних зобов'язань.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги в цій частині оцінюються критично.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було належним чином досліджено докази по справі спростовуються змістом рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 січня 2019 року.

Головуючий Шевчук Г.М.

Судді: Міщій О.Я.

Ткач З.Є.