Постанова

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 761/15738/18

провадження № 61-3653 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідач - Міністерство аграрної політики та продовольства України;

представник відповідача - Григорян Олександра Олександрівна;

треті особи: державне підприємство «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», державний секретар Міністерства аграрної політики та продовольства України АндроновВладислав Євгенович;

представник державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» - ШайкоСергій Валерійович;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року у складі судді Савицького О. А. та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи: державне підприємство «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (далі - ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів»), державний секретар Міністерства аграрної політики та продовольства України Андронов В. Є., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позовна заява мотивована тим, що 05 квітня 2016 року між ним та Міністерством аграрної політики та продовольства України було укладено контракт № 20, за умовами якого його було призначено на посаду директора ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» строком до 04 квітня 2019 року.

Проте наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 квітня 2018 року № 44-п його було звільнено з посади директора ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» з 10 квітня 2018 року за невиконання підпунктів «б», «в», «з», «и» пункту 5.3 розділу 5 трудового контракту від 05 квітня 2016 року № 20 на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України та згідно з вимогами пункту 5.2 розділу 5 припинено дію контракту.

Вважав своє звільнення незаконним, оскільки у порушення вимог статті 149 КЗпП України та умов контракту відповідач, приймаючи наказ від 10 квітня 2018 року № 44-п про його звільнення, тобто застосовуючи до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, не відібрав у нього пояснення щодо порушення умов контракту та не взяв до уваги об'єктивні обставини, які існували на підприємстві.

Зазначав, що у відповідача не було правових підстав для звільнення його за невиконання підпунктів «б», «в», «з», «и» пункту 5.3 контракту в силу відсутності факту допущення ним порушень вказаних умов контракту, а саме: станом на 10 квітня 2018 року була погашена заборгованість перед Державним бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів до бюджету; ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» за час перебування позивача на посаді директора підприємства забезпечило подання до Міністерства аграрної політики та продовольства України фінансового плану підприємства, квартальної та річної фінансової звітності, квартального та річного звітів про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності; він здійснював свої повноваження щодо використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти виключно відповідно до вимог закону.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10 квітня 2018 року № 44-п «Про звільнення ОСОБА_4»; поновити його на посаді директора ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» з 10 квітня 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що трудовий контракт було розірвано з позивачем з підстав порушення останнім підпунктів «б», «в», «з», «и» пункту 5.3 контракту, що було встановлено аудиторським звітом від 29 грудня 2017 року № 24-22/22, складеним за результатами позапланового внутрішнього аудиту діяльності ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів». Положення як статті 148 КЗпП України щодо строків для застосування дисциплінарного стягнення, так і статті 149 КЗпП України щодо порядку такого застосування, зокрема обов'язку відповідача зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, на спірні правовідносини не поширюється.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що у порушення підпунктів «б», «в», «з», «и» пункту 5.3 контракту позивачем не було виконано умов контракту в частині обов'язку підприємства виконання зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України, а також по виплаті заробітної плати працівникам, не було надано до Міністерства аграрної політики та продовольства України фінансової звітності, проекту фінансового плану на 2018 рік і звітів про виконання фінансового плану за 2017 рік, проекту облікової політики, інформації щодо стану заборгованості із заробітної плати та обов'язкових платежів до бюджету, що підтверджується аудиторським звітом від 29 грудня 2017 року № 24-22/22 та службовою запискою начальника внутрішнього аудиту Міністра аграрної політики та продовольства України Мерзлюка О. Є. від 09 січня 2018 року. Розірвання трудового договору з підстав, передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням, тому до нього не застосовуються відповідні положення КЗпП України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У лютому 2019 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що з дня укладення контракту він забезпечував виконання своїх зобов'язань щодо сплати підприємством податків, зборів та інших обов'язкових платежів, а також виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Проте 19 вересня 2017 року на підставі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2016 року у справі № 909/636/16 за борги 2003 року Державною виконавчою службою Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було прийнято постанови про арешт майна та коштів ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», що практично паралізувало роботу підприємства і з об'єктивних причин унеможливило виконання ним своїх зобов'язань за контрактом.

Тому, невиконання ним пункту 5.3 розділу 5 контракту в період з 19 вересня 2017 року по 02 лютого 2018 року, під час дії постанови про арешт коштів і майна підприємства, сталося не з його вини. Вважав, що підтвердженням своєчасного подання і погодження фінансового плану ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на 2017 рік є опублікована на офіційному сайті Міністерства аграрної політики та продовольства України інформація щодо фінансово-економічного стану підприємства, а саме «Баланс (Звіт про фінансовий стан) підприємства станом на 01 квітня 2018 року».

Вважав наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 грудня 2017 року № 646 «Про проведення позапланового аудиту відповідності діяльності ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» незаконним, оскільки його було проведено у період, коли майно і кошти підприємства були арештовані.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2019 року Міністерство аграрної політики та продовольства України подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. Вказувало, що при проведенні позапланового аудиту на ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» було відсутнє керівництво підприємства, що підтверджується актами аудиторської групи про відсутність на робочому місці ОСОБА_4

За результатами позапланового аудиту листами Міністерства аграрної політики та продовольства України від 26 грудня 2017 року № 3-24-13/28336 та від 29 грудня 2017 року № 37-24-13/29502 керівника ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» було запрошено для розгляду та підписання аудиторського звіту. Проте директор підприємства до міністерства не з'явився.

Так, листами Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30 січня 2018 року № 37-24-13/3125 та від 06 березня 2018 року № 37-24-13/8181 на адресу підприємства направлено копію аудиторського звіту та аудиторські рекомендації з дорученням затвердити план заходів щодо усунення виявлених в ході аудиту порушень та впровадження аудиторських рекомендацій. Проте відповідь ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» у встановлений термін на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України не надходила.

Також, листом від 05 березня 2018 року № 37-27-13/7770 Міністерство аграрної політики та продовольства України зобов'язало ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» надати у термін до 12 березня 2018 року письмові пояснення щодо причин неподання до міністерства фінансової звітності та звітів про виконання фінансового плану на 2017 рік, проекту фінансового плану на 2018 рік, проекту облікової політики, інформації щодо стану заборгованості із заробітної плати та обов'язкових платежів до бюджету. Проте відповідь підприємства у встановлений термін на адресу міністерства не надходила.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 липня 2018 у справі № 826/385/18 залишено без розгляду позов ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» до Міністерства аграрної політики та продовольства України, начальника Управління внутрішнього аудиту Мерзлюка О. Є. про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 грудня 2017 року № 646 «Про проведення позапланового аудиту відповідності діяльності ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2018 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 761/15738/18 з Шевченківського районного суду м. Києва.

У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз?яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Судом встановлено, що відповідно до умов пункту 5.2 контракту від 05 квітня 2016 року № 20, укладеного між ОСОБА_4 та Міністерства аграрної політики та продовольства України,цей контракт припиняється: після закінчення терміну дії контракту; за згодою сторін; до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених пунктами 5.3 та 5.4 цього контракту; з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом.

Згідно з підпунктами «б», «в», «з», «и» пункту 5.3 контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; у разі неподання в установленому порядку на затвердження або погодження Органу управління майном річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства; у разі неподання органу управління майном квартальної та річної фінансової звітності, а також квартального та річного звітів про виконання фінансового плану підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності; у разі порушення законодавства під час використання фінансових ресурсів підприємства, у тому числі при здійсненні закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Відповідно до аудиторського звіту від 29 грудня 2017 року № 24-22/22, складеного за результатами позапланового внутрішнього аудиту діяльності ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», було встановлено недотримання ОСОБА_4 умов контракту, а саме: здійснення підприємством діяльності без затвердження фінансового плану, неподання квартальної та річної звітності у 2017 році до Міністерства аграрної політики та продовольства України, невиконання зобов'язань перед бюджетом та зростання заборгованості із виплати заробітної плати, недотримання вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно з пунктами 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з пунктом 8 статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Вирішуючи спір, суди, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_4 проведене з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивача було звільнено за результатами проведеного позапланового внутрішнього аудиту, яким встановлено порушення позивачем умов контракту і який позивачем не оскаржено.

Також суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а його розірвання з підстав передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням, а тому положення статті 149 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюється.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 22 лютого 2017 року № 6-86цс17.

Посилання касаційної скарги на те, що наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05 грудня 2017 року № 646 «Про проведення позапланового аудиту відповідності діяльності ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» є незаконним, безпідставні, оскільки у встановленому законом порядку позивачем вказаний наказ не оскаржено і судом не скасовано.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк