Справа № 362/3956/17 Головуючий 1 інстанція- Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/824/4432/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

Улипні 2017 року ОСОБА_2 звернуласядо суду із вказаним позовом,який мотивувала тим, що із 2004 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області. Від даного шлюбу мають двох синів ОСОБА_4 2004 року народження і ОСОБА_5 2009 рокународження.

Вказувала, що рішенням Васильківського міськрайонного суду від 03 серпня 2016 року із відповідача на утримання обох дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку. На підставі вказанного рішення судом виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Васильківському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ в Київській області. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно і має заборгованість, яка згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 17 липня 2017 року становить 9081 грн. Зокрема згідно даної довідки за період із 26 травня 2016 року по 30 червня 2017 року нараховано аліментів в розмірі 12781 грн., в той час як відповідачем сплачено лише 3700 грн. Вважає, що у відповідності зі ст.196 СК України відповідач у зв'язку із виникненням заборгованості по аліментам, має сплатити їй пеню в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка становить 2753,60 грн.

У зв'язку із наведеним, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період із 26 травня 2016 року по 30 червня 2017 року в розмірі 2753,60 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року позов задоволено. Стягнуто із відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2753,60 грн.Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,

- 2 -

в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального права. Скарга мотивована тим, що суд за його клопотанням не допитав державного виконавця ОСОБА_6, якому він надав квитанції про сплату аліментів за вказаний період, що підтверджує відсутність заборгованості. Окрім того, суд на порушення вимог закону не повідомив його про день розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив її позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд спраив у її відсутність.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Згідно п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність відповідача ОСОБА_1, який не був належним чином повідомлений про дату і час розгляду, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Згідно положень ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на приписи п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до

- 3 -

висновку про наявність передбачених законом обов'язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, поскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_1, який не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду і який обгрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.195 СК України зборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості.

Судом встановлено, що сторони із 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області.

Від даного шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_4 2004 року народження і ОСОБА_5 2009 року народження.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 03 серпня 2016 року із відповідача на утримання обох дітей стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття старшою дитиною, а потім у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно добдосягнення повноліття меншою дитиною.

На підставі вказанного рішення судом виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Васильківському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ в Київській області за виконавчим провадженням №ВП52307140 (а.с.11).

Також, судом встановлено, що за період із 26 травня 2016 року по 30 червня 2017 року відповідач сплачував аліменти невчасно і не в повному розмірі, в результаті чого у нього виникла заборгованість за аліментами у розмірі 9081 грн., що стверджується довідкою-розрахунком державного виконавця від 17 липня 2017 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, з огляду на те, що в результаті несвоєчасної сплати аліментів з вини відповідача виникла заборгованість, колегія суддів покладає на відповідача відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки і стягує на користь позивачки пеню в розмірі 2753,60 грн., що відповідає положенням ст.195 СК України.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про відсутність заборгованості по сплаті аліментів необгрунтовані та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Надані відповідачем квитанції по сплаті аліментів за червень-грудень 2016 року повністю відповідають розрахунку державного виконавця, де відображені проведені відповідачем за цей період оплати 1500 грн., 500 грн., 700 грн. та 1000 грн. При цьому

- 4 -

колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідач безпідставно до суми сплачених аліментів включив кошти у загальному розмірі 74 грн., які сплачені згідно квитанцій як плата за переказ аліментів і вірно не враховані державним виконавцем.

Окрім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності заборгованості по сплаті аліментів за у 2017 році з таких підстав.

Як вбачається із розрахунку державного виконавця за період січень-червень 2017 року відповідачем не проведено жодної оплати аліментів, що потягло виникнення боргу і вірно відображено у розрахунку. Надані відповідачем квитанції свідчать про сплату ним аліментів у серпні-грудні 2017 року і не стосуються періоду виникнення боргу по сплаті аліментів у січні-червні 2017 року, за який нараховується пеня. Окрім однієї, яка сплачена на суму 2000 грн. у березні 2017 року. Проте вона не спростовує розрахунку позивачки по сплаті боргу, бо віднесена на погашення боргу зва попередні періоди.

Решта доводів скарги щодо розгляду справи у відсутність відповідача, який не був повідомлений про час її розгляду, враховані апеляційним судом при скасуванні рішення.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задоволити. Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) неустойку за построчення сплати аліментів на утримання дітей за період із 26 травня 2016 року по 30 червня 2017 року у розмірі 2753 гривні 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: