ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/1620/18

провадження № 22-ц/4809/313/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»,

представник відповідача за довіреністю - Сметанюк Ігор Миколайович,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2018 року у складі ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів.

Зазначав, що 11 вересня 2017 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір № 730542 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) в групі, за яким товариство зобов'язалось надавати йому послуги, спрямованні на придбання автомобілю Geely Emgrand вартістю 289900 грн. через систему «АвтоТак», а він прийняв на себе зобов'язання здійснювати оплату послуг у розмірі 0,8333%, у тому числі періодичні платежі та винагороду у розмірі 13 915, 20 грн.. Він виконував умови договору, сплатив винагороду у розмірі 13 915,20 грн. та щомісячно сплачував періодичні платежі в розмірі 4200 грн.. Всього до подачі позову перерахував відповідачу на підставі договору 128 452,36 грн. Під час укладення договору спеціаліст з продажу ТОВ запевнила його, що протягом одного - двох місяців з часу підписання договору він отримає автомобіль, а потім буде певний час сплачувати решту коштів до повного внесення вартості автомобіля.

Проте через два місяці йому повідомили, що для отримання автомобіля він повинен сплатити повну вартість автомобіля і тільки після цього Товариство буде вирішувати питання щодо передачі йому автомобіля. З?ясувалось, що внесена сума 13915,20 грн. не входить у вартість автомобіля. Крім того, під час укладання договору сторони домовились, що загальна сума договору складає 289 900 грн., проте на даний час відповідач в односторонньому порядку змінив ціну автомобіля до 319 000 грн., тобто на 30 000 грн. дорожче первісної вартості, що суперечить ст.6 договору.

Посилаючись на те, що угода між ним та відповідачем укладена під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, яка містить ознаки «пірамідальної схеми», порушує його права як споживача послуг, не спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені угодою, просив суд визнати договір про надання фінансової послуги недійсним та стягнути з відповідача на його користь 128 452,36 грн. сплачених на виконання умов договору (а.с. 1-6).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано договір від 11 вересня 2017 року № 730542 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) в групі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ " АВТО ПРОСТО" - недійсним. Стягнуто з товариства на користь позивача, сплачені за договором кошти в розмірі 128 452 грн. 36 коп. Розподілено судові витрати.

Суд дійшов до висновку, що позов є доведеним та обгрунтованим, договір, укладений між сторонами у справі, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики та спрямований на утворення, експлуатацію, сприяння розвитку пірамідальних схем, а діяльність відповідача підпадає під ознаки п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, оспорюваний договір порушує права позивача, а діяльність відповідача з реалізації системи «АвтоТак» є такою, що вводить споживача в оману, оскільки позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару (а.с. 65-67).

В апеляційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що суд в порушення норм процесуального права, не розглянув клопотання ТОВ про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, судове засідання проводилось без участі представника. Судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи та не надано належної оцінки доказам у справі. Висновок суду про наявність обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях товариства є помилковим, не узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв?язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Обставини, на які посилався позивач, спростовуються письмовими доказами у справі, фактичним підписанням ним договору, додатку до договору № 1 та № 2 (а.с. 83-89).

06 грудня 2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю-доповідача ( а.с. 121).

08 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та визначено склад колегії суддів (а.с.130,133), 21 січня 2019 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження на 22 січня 2018 року (а.с. 142).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що суд обґрунтовано дійшов висновку, що в умовах укладеного між сторонами договору наявне відображення пірамідальної схеми під назвою «система придбання в групах АвтоТак». Договір, укладений між сторонами, здійснений з використанням нечесної підприємницької практики та спрямований на утворення, експлуатацію, сприяння розвитку пірамідальних схем. Спірний договір порушує права позивача, оскільки він сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару (а.с.138-140).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір № 730542 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі».

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Преметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об?єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АтоТак». Договір укладається шляхом його підписання та підписання додатка № 1, який є невід?ємною частиною договору.

Відповідно до умов додатка № 1 до договору ОСОБА_1 погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме транспортний засіб Geely Emgrand вартістю 289 900 грн. (а.с.12).

Додатком № 1 до договору передбачено, що ОСОБА_1, як учасник, зобов?язаний платити: винагороду за послуги, пов?язані з включенням договору до системи «АвтоТак» та формування групи у %+ПДВ у розмірі 13 915,20 грн., періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячну винагороду - 0,415 +ПДВ; винагороду за послуги, пов?язані з передачею автомобіля учаснику 3,00 +ПДВ (а.с.12).

Згідно з умовами додатка № 2 до договору учасник, який протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконував свої зобов?язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу (а.с.15).

Установлено, що 11 вересня 2017 року відповідно до квитанції АТ «ПриватБанк» на розрахунковий рахунок ТОВ

«АТ Сервіс» ОСОБА_1 сплатив 13 915,20 грн. (а.с.16) . Згідно з квитанціями за вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2018 року позивач сплатив на розрахунковий рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» 128 452,36 грн. (а.с.17-19).

Згідно зі статею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.3 - ч.5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 19 договору передбачено, що підписання цього договору та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

Позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії, на її виконання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 стст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний) правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, зазначених у частині першій, пункту 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездільність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до пункту 7 частии третьої статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недісними.

Встановлено, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року № 40, було зареєстровано у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та отримало 5 вересня 2015 року Ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.41).

Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» в Законі не надано, проте визначені ознаки, які відность діяльність суб?єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Отже, за положеннями пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов?язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів сехми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність цих ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» висловлений у постановах Верховного Суду України ві 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13 та від 25 червня 2014 року у справі № 6-74цс14.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов безпідставного висновку, що договір, укладений між сторонами, здійснено з використанням нечесної підприємницької практики та спрямований на утворення, експлуатацію, сприяння розвитку пірамідальних схем, а діяльність відповідача підпадає під ознаки п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» та є такою, що вводить споживача в оману.

Укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «АВТО ПРОСТО» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-40цс13 від 11 вересня 2013 року спростовують висновки, які зробив суд та підтверджують доводи апеляційної скарги відповідача.

Доводи позивача на те, що умови договору є несправедливими, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов?язків сторін, є безпідставними.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливии, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживачу.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина ттретя статті 509 ЦК україни); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов?язків сторін; по -третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Суд першої інстанції не дослідив та не проаналізував умови договору, не надав юридичну оцінку окремим пунктам договору на предмет несправедливості у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та безпідставно дійшов висновку про несправедливість його умов.

Право на розірвання договору закріплено як статтею 651 ЦК україни, так і умовами договору, передбачено і порядок повернення коштів.

Пунктом 2.2. статті 2 договору передбачено, що поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом усього строку існування групи та повідомляється АВТО ПРОСТО постачальником.

У пункті 2.2. статті 2 договору передбачено можливість зміни поточної ціни автомобіля та порядок повідомлення про це учасника (а.с.8).

Угоду було укладено з дотриманням положень цивільного законодавства, і її зміст не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, є обгрунтованими, тому відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у зв?язку з безпідставністю позовних вимог.

Позивачі у справах про захист їхніх прав як споживачів звільнені від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, без здоволення, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.3, п.4 ч.1 ст.376, ст. ст.381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2018 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в касаційному порядку лише у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 січня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко