Ухвала

18 січня 2019 року

м. Київ

справа № 219/8893/18

провадження № 61-858ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Соледарського комунального підприємства «Водоканал» заборгованості за спожиті послуги з водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Соледарське комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з водопостачання (водовідведення) за період з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2018 року в сумі 966,38 грн.

27 серпня 2018 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Соледарського комунального підприємства «Водоканал» заборгованості за спожиті послуги водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2018 року в сумі 966,38 грн та судового збору в розмірі 176,20 грн.

03 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року, заяву про скасування судового наказу повернуто без розгляду ОСОБА_1

31 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у вищевказаній справі.

Верховний Суд дослідив подану касаційну скаргу, в результаті чого дійшов висновку, що скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Пунктом 4 частини четвертої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не навела згаданих підстав касаційного оскарження, не зазначила, які саме норми матеріального права були неправильно застосовані або які норми процесуального права були порушені судом і в чому полягають ці порушення. Доводи касаційної скарги зводяться до ненадання їй субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та вчинення владою неправомірних дій щодо неї.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконала вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук