Справа № 315/811/18
Номер провадження № 2/315/15/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Прістенській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області позовну заяву Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

20.06.2018 року до суду звернулося Акціонерне Товариство Комерційний банк "Приватбанк" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові позивач посилався на те, що відповідач, підписавши заяву №б/н від 21.10.2011 року з метою отримання банківських послуг, отримав кредит у розмірі 19500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, посилаючись на те, що п.1.1.3.2.3 договору передбачає зміну тарифів, відповідач неналежно виконував обов`язок щодо повернення кредиту, процентів за користування, передбаченого умовами договору №б/н від 21.10.2011 року, внаслідок чого склалася заборгованість станом на 30.05.2018 року в сумі 37237 грн., з яких заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 29111,44 грн., заборгованість за пенею в сумі 14244,91 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1749,38 грн., прохав стягнути заборгованість за договором №б/н від 21.10.2011 року станом на 30.05.2018 року в сумі 37237 грн. та судові витрати на суму 1762 грн., надав суду розрахунок заборгованості по кредиту станом на 30.05.2018 року, копію анкети-заяви відповідача від 21.10.2011 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, копію банківської ліцензії №22 від 05.10.2011 року, витяг з Статуту Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк", справу розглянути за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи.

06.07.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судове засідання на 08.10.2018 року.

08.10.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 19.11.2018 року.

19.11.2018 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_2 з відзивом на позов, в якому визнавав позов частково, не заперечував проти стягнення процентів з процентної ставки 27,6 % за період користування з 27.07.2013 року по 29.07.2016 року в сумі 17043 грн., а також 3 % річних за користування кредитом з 29.07.2016 року по 30.05.2018 року в сумі 1121,91 грн., а всього в сумі 18164,91 грн., посилаючись на ч.1 ст.258 ЦК України прохав застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені і задовольнити позов в цій частині на суму 1000 грн. за період з 31.05.2017 року по 30.05.2018 року, в частині стягнення неустойки у виді штрафів відмовити, посилаючись на ст.61 Конституції України, прохав стягнути заборгованість в сумі 18164,91 грн.

19.11.2018 року до суду звернувся відповідач з заявою розгляд справи у її відсутність, залучити до участі у справі її представника ОСОБА_2

19.11.2018 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 03.01.2019 року для надання часу відповідачу для надання відповіді на відзив на позов.

13.12.2018 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_3 з заявою про відкладення справи на іншу дату.

29.12.2018 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_4 з відповіддю на відзив відповідача на позов, в якому посилався на те, що договір укладений між сторонами є договором приєднання відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, відповідач був ознайомлений з умовами договору, ставка по договору була встановлена 27,6 % річних, вважає, що розрахунок позивача не спростований відповідачем, не призначалась судово-економічна експертиза, посилання відповідача на Постанову Верховного Суду У країни №6-16цс15 вважає недоречним, зміна кредитного ліміту по договору є правом банку, передбаченим Умовами та Правилами надання банківських послуг, вважав, що банк мав право змінювати процентну ставку за договором посилаючись на постанову №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, вважає розрахунок відповідача неналежним доказом, так як належним доказом є судово-економічна експертиза, вважає що Закон України "Про захист прав споживача" не поширюється на спірні правовідносини, вважає правомірним стягнення неустойки у виді пені та штрафів, не погоджується з запереченнями відповідача щодо застосування позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені.

03.01.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача на 25.02.2019 року.

25.02.2019 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області розгляд справи відкладено на 03.04.2019 року.

03.04.2019 року належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав частково, не заперечував проти стягнення процентів з процентної ставки 27,6 % за період користування з 27.07.2013 року по 29.07.2016 року в сумі 17043 грн., а також 3 % річних за користування кредитом з 29.07.2016 року по 30.05.2018 року в сумі 1121,91 грн., а всього в сумі 18164,91 грн., посилаючись на ч.1 ст.258 ЦК України прохав застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені і задовольнити позов в цій частині на суму 1000 грн. за період з 31.05.2017 року по 30.05.2018 року, в частині стягнення неустойки у виді штрафів відмовити, посилаючись на ст.61 Конституції України, прохав стягнути заборгованість в сумі 18164,91 грн.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

21.10.2011 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг № б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 21.10.2011 року, Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 21.10.2011 року, витягом з Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна".

Даний договір є відповідно до ч.1 ст.304 ЦК України договором приєднання, так як відповідач, подавши 21.10.2011 року анкету-заяву позивачу про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку та витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", ознайомився з останніми формулярами і був згоден з умовами договору, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21.10.2011 року.

Договір укладено в письмовій формі відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах (в тому числі електронних) у листах, телеграмах, якими сторони обмінялися.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач, отримавши кредитну картку "Універсальна" з кредитним лімітом отримав доступ до карткового рахунку.

Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки "Універсальна" відповідач зобов`язався повернути зняті з кредитного рахунку кошти щомісячними платежами не пізніше 25 числа наступного за звітним в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, сплатити відсотки за базовою процентною ставкою 2,3 % на місяць, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідач повертав кошти несвоєчасно і не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості.

З 01.09.2014 року відповідач нараховував проценти за користування коштами з процентної ставки 32,40 % річних, а з 01.04.2015 року - з процентної ставки 42 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Суд, задовольняючи позов частково, керується наступним.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є правовідносинами по договору надання банківських послуг, який містить ознаки кредитного договору, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами договору про надання банківських послуг № б/н від 21.10.2011 року, укладеного між сторонами, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідача від 21.10.2011 року, Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна".

Відповідно ч.5 п.4 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, керуючись ч.5 п.4 ст.12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом, а саме надав можливість відповідачу надати відзив на позов, а також надати суду всі наявні у учасників судового процесу докази.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд доходить висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування та пені.

Висновок суду ґрунтується на наступному.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг № б/н від 21.10.2011 року банк надав позичальнику кредит з лімітом у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався повернути зняті з кредитного рахунку кошти щомісячними платежами не пізніше 25 числа наступного за звітним в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, сплатити відсотки за базовою процентною ставкою 2,3 % на місяць, що підтверджується розрахунком заборгованості.

З 01.09.2014 року відповідач нараховував проценти за користування коштами з процентної ставки 32,40 % річних, а з 01.04.2015 року - з процентної ставки 42 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідач вносив кошти несвоєчасно і в неналежному розмірі, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний згідно договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам та пені, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування та пені, так як сплачував його несвоєчасно та не в повному розмірі, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та пені.

Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, відсотків за її користування та пені.

Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене договором про надання банківських послуг: повернення відсотків за її користування та неустойки у виді пені, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення частково відсотків за його користування та неустойки у виді пені.

Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо нікчемності умови договору про право банка змінювати в односторонньому порядку фіксованої процентної ставки, виходячи з наступного.

Пункт 2 Умов і Правил надання банківських послуг у розділі терміни і поняття містить посилання на те, що тарифи-це розмір винагороди за послуги банка, є невід`ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що клієнт повідомляється у відповідності з цими умовами.

Однак надані суду як доказ Умови і Правила надання банківських послуг не містять посилання на право банку змінювати тарифи і витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та порядок їх узгодження з клієнтом.

З 22.09.2011 року діє редакція ст.1056-1 ЦК України відповідно до ч.1 якої встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Умови і Правила надання банківських послуг не визначають типу процентної ставки, не визначає типу процентної ставки і витяг довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна".

Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх оплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч.4 ст.1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш ніж як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Суд, аналізуючи такі докази укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг: як Умови і Правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки "Універсальна", доходить висновку про те, що тип процентної ставки за договором, укладеним між сторонами, є фіксованим і процентна ставка складає 27,60% річних на залишок заборгованості за кредитом.

На це вказує і відсутність обставин, які характеризують тип змінюваної процентної ставки, які передбачені ч.4,5 ст.1056-1 ЦК України, в укладеному між сторонами договорі, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

А тому суд визнає, що дії позивача щодо збільшення процентної ставки по договору з 01.09.2014 року з 32,4 %, з 01.04.2015 року з 32,4 % до 42% в односторонньому порядку відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України не відповідають вимогам договору та закону і не приймаються судом до уваги при визначенні розміру заборгованості відповідача.

Зважаючи на те, що тип процентної ставки за договором, укладеним між сторонами, становить 27,60 % річних, то суд визначає розмір заборгованості наступним чином.

Заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 27.07.2013 року по 29.07.2016 року становила: 19500 грн. х 27,60 % : 360 днів х 1140 днів = 17043 грн.

Суд визначає заборгованість за користування кредитом за період з 29.07.2016 року по 30.05.2018 року в сумі 1121,91 грн., так як остання визнана відповідачем, тоді як на думку суду при розрахунку заборгованості представником відповідача неправомірно береться 3 % річних за користування кредитом відповідно до ст.625 ЦК України, тоді як договір про надання банківських послуг з процентною ставкою 27,60 % річних не закінчився.

Суд при вирішенні позовної вимоги про стягнення пені застосовує строк позовної давності в один рік, передбачений ч.1 ст.258 ЦК України та керуючись ч.4 ст.267 ЦК України відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені за період з 27.07.2013 року по 31.05.2017 року.

Тоді як вважає, що позовна вимога про стягнення пені за період з 31.05.2017 року по 30.05.2018 року в сумі 1000 грн. підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на обставинах, встановлених судом під час перевірки їх достовірними, належними та допустимими доказами.

Таким чином загальна сума позовних вимог, що підлягає задоволенню, становить: заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 18164,91 грн. + заборгованість по пені за період з 31.05.2017 року по 30.05.2018 року в сумі 1000 грн. = 19164,91 грн.

Суд, відмовляючи у задоволенні вимоги в частині стягнення штрафів, виходить з того, що позивач не надав суду належного доказу нарахування позивачем штрафів за конкретне порушення грошового зобов`язання, передбаченого договором, на окремий рахунок та пред`явлення позивачем вимоги до відповідача про сплату штрафу у визначений банком термін, як це передбачено п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг.

Крім того, наданий суду в якості доказу несвоєчасного неналежного виконання зобов`язання щодо повернення коштів за кредитним договором: розрахунок заборгованості свідчить про те, що позивачем за кожне порушення грошового зобов`язання нараховувалась пеня відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зважаючи на те, що штраф і пеня відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України є різновидом неустойки, а судом встановлено, що позивачем за кожне порушення грошового зобов`язання нараховувалась неустойка у виді пені відповідно до умов договору, то вимога про стягнення з відповідача неустойки у виді штрафу за теж саме порушення грошового зобов`язання суперечить вимозі, передбаченій ст.61 Конституції України, а тому є вимогою, що не ґрунтується на законі і в задоволенні останньої необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов задоволено частково на суму 19164,91 грн., то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 906,86 грн. та стягує їх з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4-6, 10-13, 89, 141, 263-266, 268 ЦПК України, ст.61 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, ч.1 ст.258, ч.4 ст.267, 526, 546, 549, 550, 610-612, 625, 629, 1048-1055, 1056-1 ЦК України, договором про надання банківських послуг №б/н від 21.10.2011 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" р/р № 3111 МФО 305299 заборгованість по договору про надання банківських послуг №б/н від 21.10.2011 року станом на 30.05.2018 року в сумі 19164,91 грн., з яких заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 18164,91 грн., заборгованість за пенею за період з 31.05.2017 року по 30.05.2018 року в сумі 1000 грн., а також судовий збір в сумі 906,86 грн., а всього 20071,77 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде складений 08.04.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Ярош С.О.