Провадження № 6/760/268/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року Солом?янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справ за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 21 липня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

06 лютого 2019 року заявник звернувся до суду і просить поновити строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Посилається на те, що 26 листопада 2015 року представником позивача був отриманий виконавчий лист на виконання судового рішення.

У зв'язку з окупацією території Автономної республіки Крим позивач не мав змоги пред'явити виконавчий лист до виконання у строки, визначені чинним законодавством, з незалежних від нього обставин.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та розпочато процедуру ліквідації Пат «Дельта Банк».

В кінці січня 2019 року в ході внутрішньобанківської перевірки актуального стану активів банку було виявлено, що виконавчий документ в даній справі перебуває в матеріалах справи та на примусове виконання не направлявся, а рішення суду досі залишається невиконаним.

З врахуванням викладених обставин вважає, що строк на пред'явлення виконавчого листа по зазначеній справі пропущено з поважних причин, а тому просить задовольнити заяву.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст.433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з даної норми закону при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2015 року був задоволений позов позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі.

26 листопада 2015 року представником позивача був отриманий виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа) рішення суду може бути пред'явлено до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлювались для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.

Тобто, виконавчий лист був отриманий представником позивача в межах встановленого законом строку для його виконання.

Так, метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов»язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Обґрунтовуючи причини пропуску пред»явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилається на введення в банку тимчасової адміністрації, а також посилається на неможливість пред'явлення виконавчого листа до виконання на окупованій території.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Навіть беручи до уваги дату прийняття нормативно-правових актів, що регулюють примусове виконання рішень на окупованих територіях, в заяві відсутнє обґрунтування пропуску строку звернення за період з 2016 по 2019 рік.

Заявник на момент ухвалення рішення був та на даний час залишається юридичною особою зі значною кількістю штатних працівників, у тому числі юристів.

Будь-яких доказів того, що в зв»язку з введенням тимчасової адміністрації, або з моменту законодавчого урегулювання можливості звернення до відповідних органів примусового виконання рішень, не було можливості для пред'явлення виконавчого листа до виконання заявник до суду не надав.

Представник заявника, не з»явившись у судове засідання, будь-яких додаткових доказів чи обгрунтувань, з яких можна було б зробити висновок про поважність причин пропуску звернення виконавчого листа до виконання, також не надав.

З матеріалів справи вбачається,до суду банк звернувся в травні 2015 року, а тимчасова адміністрацій була введена в березні 2015 року.

В свою чергу, саме в зв»язку з тимчасовою окупацією АР Крим підсудність справи за клопотанням банку визначалася Апеляційним судом м. Києва в порядку виконання вимог Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Тобто, приведені заявником чинники уже існували на момент його звернення до суду та ухвалення рішення судом.

Що стосується приведеного в заяві аналізу, суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом у встановлені законом строки були захищені порушені права заявника, справа була розглянута в розумні строки, визначені ст.157 ЦПК України (в редакції діючої на момент ухвалення рішення).

Тобто, заявник, як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання в визначені законом строки, які є достатніми у порівнянні з встановленими законом строками розгляду справи.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством,суд вважає, що заявник не навів будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, отримавши виконавчий лист у справі в строки, достатні для звернення виконавчого листа до виконання, а приведені ним причини пропуску цього строку, виходячи з приведеного вище аналізу, на думку суду, не можуть вважатися поважними, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справ за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва

З матеріалів справи вбачається,до суду банк звернувся в грудні 2014 року, а тимчасова адміністрацій була введена в березні 2015 року.

В свою чергу, саме в зв»язку з тимчасовою окупацією АР Крим підсудність справи за клопотанням банку визначалася Апеляційним судом м.Києва в порядку виконання вимог Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Тобто, приведені заявником чинники уже існували на момент його звернення до суду та ухвалення рішення судом.

Навіть беручи до уваги дату прийняття нормативно-правових актів, що регулюють примусове виконання рішень на окупованих територіях, в заяві відсутнє обґрунтування пропуску строку звернення за період з 2016 по 2019 рік.

Заявник на момент ухвалення рішення був та на даний час залишається юридичною особою зі значною кількістю штатних працівників, у тому числі юристів.

Будь-яких доказів того, що в зв»язку з введенням тимчасової адміністрації, або з моменту законодавчого урегулювання можливості звернення до відповідних органів примусового виконання рішень, не було можливості для пред'явлення виконавчого листа до виконання,заявник до суду не надав.

Представник заявника, не з»явившись до суд, будь-яких додаткових доказів чи обгрунтувань, з яких можна було б зробити висновок про поважність причин пропуску звернення виконавчого листа до виконання, також не надав.

Що стосується приведеного в заяві аналізу, суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом у встановлені законом строки були захищені порушені права заявника, справа була розглянута в розумні строки, визначені ст.157 ЦПК України (в редакції діючої на момент ухвалення рішення).

Тобто, заявник, як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання в визначені законом строки, які є достатніми у порівнянні з встановленими законом строками розгляду справи.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством,суд вважає, що заявник не навів будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, отримавши виконавчий лист у справі в строки, достатні для звернення виконавчого листа до виконання, а приведені ним причини пропуску цього строку, виходячи з приведеного вище аналізу, на думку суду, не можуть вважатися поважними, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справ за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва

Виходячи з даної норми закону при вирішенні, відповідно до ст. 433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 21 липня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі.

26 листопада 2015 року представником позивача був отриманий виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа) рішення суду може бути пред'явлено до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлювались для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.

Тобто, виконавчий лист був отриманий представником позивача в межах встановленого законом строку для його виконання.

Так, метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов»язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Обґрунтовуючи причини пропуску пред»явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилається на введення в банку тимчасової адміністрації, а також посилається на неможливість пред'явлення виконавчого листа до виконання на окупованій території.

Пунктом 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Навіть беручи до уваги дату прийняття нормативно-правових актів, що регулюють примусове виконання рішень на окупованих територіях, в заяві відсутнє обґрунтування пропуску строку звернення за період з 2016 по 2019 рік.

Заявник на момент ухвалення рішення був та на даний час залишається юридичною особою зі значною кількістю штатних працівників, у тому числі юристів.

Будь-яких доказів того, що в зв»язку з введенням тимчасової адміністрації, або з моменту законодавчого урегулювання можливості звернення до відповідних органів примусового виконання рішень, не було можливості для пред'явлення виконавчого листа до виконання заявник до суду не надав.

Представник заявника в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд до відома не поставив, будь-яких додаткових доказів чи обгрунтувань, з яких можна було б зробити висновок про поважність причин пропуску звернення виконавчого листа до виконання, також не надав.

Що стосується приведеного в заяві аналізу, суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом у встановлені законом строки були захищені порушені права заявника, справа була розглянута в розумні строки, визначені ст.157 ЦПК України (в редакції діючої на момент ухвалення рішення).

Тобто, заявник, як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання в визначені законом строки, які є достатніми у порівнянні з встановленими законом строками розгляду справи.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством,суд вважає, що заявник не навів будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, отримавши виконавчий лист у справі в строки достатні для звернення виконавчого листа до виконання, а приведені ним причини пропуску цього строку, виходячи з приведеного вище аналізу, на думку суду, не можуть вважатися поважними, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання в цивільній справ за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва