Справа № 362/2874/13-ц
Провадження № 2/362/94/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

з участі: секретаря - Яренко Н.М,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво інституту фізіології рослин і генетики НАН України" до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, третя особа - управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області, про визнання незаконним та скасування рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво інституту фізіології рослин і генетики НАН України", Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вищевказаний позов.

21.06.2018 р. від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/2180/15-ц. Клопотання мотивоване тим, що ухвалою від 23.05.2018 р. Верховний суд зупинив касаційне провадження по справі № 362/225/15-ц за позовом заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держзеагенства у Київській області, державне підприємство «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок. Підставою зупинення стало те, що ухвалою Верховного суду від 21.02.2018 року передано на розгляд Великої палати Верховного суду справу № 372/2180/15 за позовом заступника прокурора Обухівського району Київської області до Обухівської міської ради Київської області про визнання незаконними рішень міської ради, скасування реєстрації права власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок з чужого неказенного володіння. В зазначеній ухвалі Верховний Суд вказує на те, що аналіз ухвали Верховного суду від 21.02.2018 р. у справі № 372/2180/15 свідчить, що колегія суддів вирішила, що обставини цієї справи дають підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з ч. 5 ст. 403 ЦПК України. А отже вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні подане ним раніше клопотання підтримав.

Прокурор Заєць Ю.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи його безпідставним.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В силу вимог п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, на яку посилається представник відповідача при подачі даного клопотання до суду, вбачається, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з наведеною процесуальною нормою зупинення провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку є правом, а не обов'язком суду.

При цьому, зі змісту ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду від 23.05.2018 р. встановлено, що касаційна скарга була мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при розгляді аналогічної справи було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема положення ст. 125 ЗК України, ст.ст. 328,388 ЦК України.

Положення ст. 388 ЦК України визначає один із способів захисту права власності - право власника на витребування майна.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Крім того, застосування норм щодо витребування майна згідно ст.ст. 387,388 ЦК України висловлена в постановах Верховного Суду України від 25.06.2014 р. у справі № 6-67цс14, від 16.04.2014 р. у справі № 6-146цс13.

Києво-Святошинською місцевою прокуратурою заявлено позовну вимогу про витребування земельної ділянки, оскільки як вбачається зі змісту позову ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» не було учасником під час прийняття оскаржуваного рішення Глевахівської селищної ради № 714-31-V від 03.09.2009 р. та не надавало згоди на вилучення земельних ділянок на користь відповідача.

Тому, неправильний обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права у подібних правовідносинах не є підставою для зупинення провадження у справі.

Враховуючи предмет даного позову, наявні в справі докази, суд вважає, що має можливість самостійно оцінити надані сторонами письмові докази та зробити відповідні висновки, а тому підстав для зупинення розгляду справи не вбачає.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої Законом України № 475/95-ВР від 17.07.1997 р. встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи, що касаційне провадження у справі з подібними правовідносинами відкрите ще в 2016 р. і досі не вирішене, суд дійшов висновку, що зупинення провадження у даній справі буде порушенням права позивача на вирішення спору щодо його прав цивільного характеру впродовж розумного строку.

Керуючись ст. 210, 251, 252 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Кравченко