№ 243/1334/19
Справа № 2/243/831/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Пронін С.Г.
за участю секретаря Маслової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. За три місяці до звернення з цим позовом до суду позивач звернув увагу на зменшення розміру одержуваної ним пенсії. Звернувшись до органів Пенсійного фонду України з цього приводу, він дізнався, що постановою державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 26 березня 2018 року на його пенсію було звернуто стягнення на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчиненого ним 04 грудня 2017 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 13 липня 2010 року. Позивач зазначає, що даний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог закону, адже заборгованість за вказаним кредитним договором не є безспірною, оскільки, по-перше, включає у себе заборгованість за пенею і штрафами, які на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягненню з 14 квітня 2014 року з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, натомість позивач є саме такою особою, а по-друге, така заборгованість стягнута за сім років, що перевищує встановлені законодавством строки стягнення за цими вимогами на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, позивач просить суд заявлені ним позовні вимоги задовольнити, шляхом визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса від 04 грудня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.
Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками у повідомленнях про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву, у якій справу просив розглядати у його відсутність.
Представник третьої особи Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками у повідомленнях про вручення поштового відправлення, в судове засідання також не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, пояснення по суті позовних вимог суду не надав.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
На підставі цього виконавчого напису нотаріуса 08 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 55755979, у якому 26 березня 2018 року старшим державним виконавцем Словянського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника», якою було звернуто стягнення на пенсію позивача ОСОБА_1, яку він отримує у Словянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.
Разом з тим, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також п. 3.1, 3.4 глави 16 Розділу ІІ вищезазначеного Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Аналіз вищевказаних норм права дає суду підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.
Натомість з оскаржуваного виконавчого напису слідує, що заборгованість, що стягується за ним з ОСОБА_1, утворилась більш ніж за сім років до звернення АТ КБ «ПриватБанк» до нотаріуса з відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, що, у свою чергу, не відповідає приписам діючого законодавства, а тому є підставою для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Що стосується такої обовязкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає суду підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується виключно формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається лише за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем
відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Тобто захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Так, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Так, оскаржуваним написом нотаріуса з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за пенею та штрафами, нарахованими відповідачем позивачу за невиконання ним умов кредитного договору, без зазначення періоду нарахування цієї пені та штрафів.
В той же час, статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заборонено на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Ані на час вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису нотаріуса, ані на час розгляду даної справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий.
Поряд з цим, з паспорту громадянина України серії ВС № 357940, виданого ОСОБА_1 Словянським РВ УМВС України в Донецькій області 21 липня 2000 року, слідує, що населеним пунктом, у якому зареєстровано місце проживання позивача, є м. Словянськ Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року.
Таким чином, враховуючи, що стягнення пені та штрафів за кредитними договорами обмежено 14 квітнем 2014 року, та приймаючи до уваги, що у виконавчому написі нотаріуса, вчиненому 04 грудня 2017 року, не вказаний період за який проводиться стягнення саме за пенею та штрафами, суд приходить до висновку, що вимоги, за яким він вчинений, не є безспірними, що має наслідком визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у судовому засіданні знайшли своє підтвердження, у звязку з чим підлягають задоволенню, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса від 04 грудня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4