Справа № 288/894/18
Провадження № 2/288/111/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи: ОСОБА_4 опіки та піклування Попільнянської селищної ради - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 опіки та піклування при виконавчому комітеті Попільнянської селищної ради Житомирської області про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 (далі-відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 опіки та піклування при виконавчому комітеті Попільнянської селищної ради Житомирської області про припинення стягнення аліментів, в якій вказує, що 22 січня 2018 року Попільнянським районним судом Житомирської області винесено заочне рішення про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_7 та стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Як вказано в даному рішенні суду діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають разом з матірю ОСОБА_7 та знаходяться на повному її утриманні.

З того часу як було винесено рішення обставини утримання, виховання, догляду дітей повністю змінились.

В будинку, який належить позивачу на праві приватної власності на даний час проживає він з дітьми: ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Він повністю займається вихованням та доглядом за дітьми, вони знаходяться на утримані позивача і він самостійно забезпечує їх матеріально.

Відповідач не має бажання добровільно відмовитись від стягнення аліментів, присвоюючи собі гроші сплачені позивачем на дітей.

Позивач просить припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні 08 листопада 2018 року позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що діти знаходяться на її утриманні, старший син ОСОБА_10 живе разом з нею в орендованій квартирі в місті Києві. Вона працює в місті Києві, і всі зароблені кошти йдуть на оплату орендованої квартири, на харчування, лікування та утримання дітей. Меншого сина ОСОБА_11 також утримує, все придбала йому до школи, він проживає в селі Криве в її матері, вона на вихідні приїзджає до нього, купляє йому всі необхідні речі.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позовних вимоги.

Представник третьої особи: ОСОБА_4 опіки та піклування Попільнянської селищної ради ОСОБА_5 в судовому засідання вказала, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 08 листопада 2018 року пояснив, що він навчається в Київському професійному коледжі з посиленою військовою та фізичною підготовкою» в місті Києві, до 01 серпня 2018 року він проживав з братом в орендованій в квартирі в місті Києві, а з 01 серпня 2018 року почав проживати з матірю ОСОБА_7 в орендованій квартирі в місті Києві. Забезпечує його всім необхідним повністю мати, а батько періодично перераховує йому кошти на картку. Менший брат ОСОБА_9 проживає в селі з бабою, мати їздить на вихідні в село до нього, також забирає його в місто Київ на вихідні та канікули.

Свідок ОСОБА_12 вказала, що вона виконує обовязки старости села Криве Попільнянського району Житомирської області, їй відомо, що у подружжя ОСОБА_7 є двоє неповнолітніх дітей. Син ОСОБА_10 проживає з матірю в місті Києві, оскільки навчається там в коледжі, менший син ОСОБА_11 проживає в селі у бабусі ОСОБА_13 матері відповідача ОСОБА_7 Батько дітей ОСОБА_6 працює по два тижні, а потім два тижні він дома. Коли він дома він забирає меншого сина ОСОБА_11 до себе. Мати дітей також постійно приїжджає в село Криве до дитини. На вихідні та канікули вона забирає сина до себе в місто Київ. В даний час на зимових канікулах син у матері в Києві. Діти охайні, скарг не надходило, батько та мати належним чином відносяться до виховання та утримання дітей.

Суд, вислухавши відповідача, представників сторін, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 січня 2018 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано та вирішено стягувати з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 5-8).

Згідно виконавчого листа від 22.01.2018 року з ОСОБА_6 стягуються аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання двох дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 13 травня 2017 року (а.с.24).

Відповідно до довідки ТОВ «УКРХОТЕЛІНВЕСТ КОМПАНІ» від 02.08.2018 року ОСОБА_7 працює покоївкою і має сукупний дохід з березня по липень 2018 року в сумі 55 095 гривень 86 копійок (а.с. 25).

З довідки № 552 від 31.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 навчається у Київському професійному коледжі з посиленою військовою та фізичною підготовкою з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року (а.с. 26).

Згідно договору оренди квартири № 010818 від 01.08.2018 року ОСОБА_7 проживає в м. Києві в орендованій квартирі разом із сином ОСОБА_8 (а.с. 27-29).

Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 27 квітня 2018 року складеного комісією, у будинку за адресою: село Криве, вулиця Лесі Українки, 18, Попільнянського району, Житомирської області, в якому проживають мати ОСОБА_7, батько - ОСОБА_6 та діти: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, створені всі умови для проживання дітей. Батько приймає участь у вихованні та догляді за дітьми, забезпечує їх матеріально (а.с. 9).

Довідкою № 322 від 17 вересня 2018 року Попільнянської селищної ради Житомирської області передбачено, що він бере участь у вихованні свого сина ОСОБА_9. ІНФОРМАЦІЯ_4 та не ухиляється від його утримання (а.с. 84).

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до пункту 3 статті 181, статті 183 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька за вибором того із батьків, з ким разом проживає дитина.

Тобто аліменти повинен сплачувати той з батьків, який проживає окремо від дитини.

Захист цивільних прав, які випливають із сімейних правовідносин, передбачений спеціальним законом Сімейним кодексом України.

Позивач звертаючись до суду за захистом своїх прав просить припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача.

Нормами Сімейного кодексу України такий спосіб захисту прав та обовязків щодо припинення стягнення аліментів не передбачений.

Сімейний Кодекс України визначає підстави звільнення батьків від обовязку утримувати дитину, а саме: батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби (стаття 188 СК України), припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Крім того , відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 Сімейного Кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

В судовому засіданні не встановлено підстав, вказаних вище, для припинення чи звільнення від стягнення аліментів з позивача ОСОБА_6.

Представник позивача надав виписки з ПриватБанку (а.с. 35-48, 55-59), що позивач ОСОБА_6 перераховував кошти на картку сина ОСОБА_8 на протязі 2017 - 2018 років.

Вказані перерахунки були здійснені позивачем сину з власної ініціативи.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_6 має заборгованість щодо сплати аліментів за 2017 рік - 13553 гривні, за 2018 рік - 18936 гривень, а всього- 32489 гривень, про що зазначено в запереченні (а.с.70-71). Сума заборгованість по аліментах значно перевищує ту суму, яку перераховував позивач на картку сина ОСОБА_10.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні не спростували даний факт і позивач не здійснив жодного разу сплату аліментів по виконавчому листу і таким чином, звернувшись до суду хоче уникнути виконання рішення суду щодо сплати аліментів.

Діти знаходяться на повному утриманні матері, старший син ОСОБА_10 проживає разом з нею в м. Києві, а менший син ОСОБА_11 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 у її батьків, а тому позивач повинен сплачувати аліменти так як проживає окремо від дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів, утримувати дитину не припиняється.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»; статтями 180, 181, 182, 188, 190, 192, 197, 273 Сімейного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 опіки та піклування при виконавчому комітеті Попільнянської селищної ради Житомирської області про припинення стягнення аліментів відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_14