Справа № 345/3730/17
Провадження № 22-ц/4808/106/19
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Бойчука Л.М.,

за участю апелянта та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 про скасування рішення Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Юрчаком Л.Б. 23 жовтня 2018 року в м. Калуш Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

26 жовтня 2017 ОСОБА_2 подала позов до Новицької сільської ради, Міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуш Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа ОСОБА_1 про скасування рішення Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

У ході розгляду справи судом залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, замінено первісного відповідача Міськрайонне управління у Калуському районі та м.Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на належного - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 до Новицької сільської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про скасування рішення Новицької сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку в частині заявлених позовних вимог до відповідача Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (а.с. а.с. 107-108, 122-123, 146-147, том.1).

Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_6 (свекрусі позивача) ухвалою Новицької сільської ради від 29.12.1993 року передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,52 га, з яких 0,25 га - для обслуговування жилого будинку та 0,27 га для ведення підсобного господарства. Після смерті ОСОБА_6 та чоловіка позивача ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яку вона з доньками успадкувала у встановленому законом порядку.

Згідно записів погосподарської книги виконкому Новицької сільської ради станом на 01 січня 2017 року за її (позивача) господарством рахуються земельні ділянки загальною площею 1,2890 га, з них: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (БОЖБ) та споруд площею та 0,37 га для ведення особистого селянського господарства (0, 27 га біля житлового будинку та 0,10 га - в урочищі «За млином» с.Новиця (для підсобного господарства), 0,6690 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, в фактичному їхньому користуванні для ведення ОСГ знаходиться земельна ділянка площею тільки 0,1555 га замість 0,27 га, як зазначено в погосподарському обліку, оскільки частина земельної ділянки, а саме 0,1145 га самовільно захоплена відповідачкою ОСОБА_1

Рішенням Новицької сільської ради №8-12/2016 від 07.11.2016 року їй разом з доньками надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та окремо для ведення ОСГ площею 0,1555 га в АДРЕСА_1. Одночасно цим же рішенням за відсутності будь-яких правових підстав надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для ведення ОСГ площею 0,0967 га в урочищі «За городами» - ОСОБА_1

Рішенням Новицької сільської ради №10-2/2016 від 30 грудня 2016 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано земельну ділянку ОСОБА_1 у приватну власність. Однак до складу земельної ділянки «За городами», переданої ОСОБА_1 у приватну власність, ввійшла частина спадкової земельної ділянки (0,0734 га), а й та частина (площа 0,0233 га із 0,1555 га), яка на даний час перебуває в їхньому (позивача та дочок) користуванні і на яку їм видано дозвіл на виготовлення технічної документації.

Прийнявши таке рішення Новицька сільська рада неправомірно частково припинила її спадкове право користування земельною ділянкою для ведення ОСГ, що не відповідає положенням.ст.141 Земельного кодексу України.

Посилаючись на вказані обставини просила суд скасувати рішення Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області №10-3/2016 від 30.12.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу землі у власність». Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0967 га, що знаходиться в урочищі «За городами» с. Новиці Калуського району Івано-Франківської області (кадастровий номер НОМЕР_1). (а.с.37-41, том.1)

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. (а.с.21-32, том.2).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Апелянт зазначає, що судом не встановлено, на якій правовій підставі ОСОБА_1 користувалася земельною ділянкою площею 0,0967 га, про що позивачем наголошувалось як у позовній заяві, так і у судовому засіданні, не враховано, що за позивачем обчислюються земельні ділянки загальною площею 1,2890 га: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею та 0,37 га для ведення особистого селянського господарства (0,27 біля житлового будинку (для підсобного господарства) та 0,10 га - в урочищі «За млином» с.Новиця), 0,6690 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також у позовній заяві містить посилання на пункти 1,7 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, які стали підставою для звернення до суду за захистом порушеного спадкового права і яким суд не приділив уваги.

Судом не досліджено суперечності у відповіді сільського голови с. Новиця від 05.07.2017 року та в рішенні Калуського районного суду від 28.07.1993 року по справі №2-295 щодо користування земельною ділянкою та внесення податкових платежів, щодо внесення змін у погосподарську книгу про обміри земельних ділянок землекористувачів ОСОБА_6 (свекрухи) та ОСОБА_8 (матері ОСОБА_1.) та встановлення меж між ними, що за господарством ОСОБА_2, яка є спадкоємцем спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_6 та чоловіка все ще обчислюються земельні ділянки, загальна площа яких зазначено у погосподарській книзі (1,2890 га).

Недослідження у судовому засідання зазначених обставин та доказів призвело до неправильного встановлення обставин справи.

Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. (а.с.36-40, том.2)

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Зазначила, що апелянтом не виконано вимог п.5 ст.356 ЦПК України, а саме не зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Спори щодо земельної ділянки, що знаходиться в урочищі „За городами" неодноразово розглядались Калуським районним судом та приймались відповідні рішення, а приватизація спірної земельної ділянки розміром 0,0967 га ОСОБА_1 проведена у відповідності до вимог ЗК України. Порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів ОСОБА_2 не допущено ні ОСОБА_1, ні Новицькою сільською радою. Земельною ділянкою, якою користується ОСОБА_2 користувалась її свекруха ОСОБА_6

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

У судове засідання представник Новицької сільської ради та третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 не з'явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов'язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді, пояснення апелянта та третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник після затвердження технічної документації із землеустрою та передачі їй земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1, до складу якої, на переконання позивача, ввійшла частина спадкової земельної ділянки (0,0734 га), а й та частина (площа 0,0233 га із 0,1555 га), яка на даний час перебуває в їхньому (позивача та її дочок) користуванні і на яку їм видано дозвіл на виготовлення технічної документації.

Згідно витягу з погосподарської книги за ОСОБА_2 обчислюються земельні ділянки загальною площею 1,2890 га: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею та 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, 0,6690 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.15, том.2)

Згідно витягу з погосподарської книги за ОСОБА_1 обчислюються земельні ділянки загальною площею 2,09 га: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею та 0,50 га для ведення особистого селянського господарства, 1,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.70, том.2)

За змістом довідки Новицької сільської ради Калуського району №762 від 23.05.2017 за записом в погосподарській книзі №2 виконкому Новицької сільської ради за 1991-1995 р.р. за господарством свекрухи позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 станом на 01.01.1993 рахувалися земельні ділянки загальною площею 0,52 га (а.с. 10, том.1).

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою від 24.11.1992 року залишено межі поділу між земельними ділянками ОСОБА_8 та ОСОБА_2 у попередньому вигляді-за ОСОБА_8 закріплена земельна ділянка 0,15 га, за ОСОБА_2 - 0,42 га (а.с.131,том.1).

Рішенням Калуського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.1993 року по справі №2-233 зобов'язано не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_9 в користуванні 0,15 га земельної ділянки в урочищі «За городами».

Згідно ухвали Новицької сільської ради народних депутатів Калуського району від 06.10.1993 року про розгляд заяви ОСОБА_6 про повернення їй землі, якою користується ОСОБА_8, ухвалено попередні рішення сільської ради по заяві ОСОБА_6 вважати недійсними. (а.с.63, том.1)

22.09.1993 Калуським районним судом у справі № 2-233 задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, відшкодування збитків в сумі 500 крб. усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В рішенні зазначено, що ОСОБА_8 з 1967 року користується земельною ділянкою 0,15 га. Спору між сторонами не виникало до 1991 року, коли між ними виникли особисті неприязні стосунки. Спір вирішувався Новицькою сільською радою народних депутатів, проводились обміри земельних ділянок і ухвалою сесії Новицької сільської ради від 24.11.1992 року границі поділу між земельними ділянками сторін залишено у попередньому вигляді, за ОСОБА_8 - 0,15 га, а за ОСОБА_2 - 0,42 га (а.с. 94-95).

Зазначені судові рішення набрали законної сили, а згідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

25 грудня 1993 року ОСОБА_6 звернулась до виконкому Новицької сільської ради із заявою про безоплатну приватизацію земельної ділянки в розмірі 48 ар. (а.с.64, том.1)

Згідно архівного витягу з протоколу 17 сесії Новицької сільської ради народних депутатів Калуського району від 29.12.1993 року передано ОСОБА_8 всього землі: 0,55 га , з яких 0,20 -для ОЖБ, 0, 35 для ведення підсобного господарства (а.с.65, 99, том.1).

Згідно довідки Новицької сільської ради №818 від 02.06.2017 року ОСОБА_2 у 1996 році виділена земельна ділянка для ведення ОСГ площею 0,10 га в урочищі «За млином» (а.с.71,том.1).

Відповідно до архівного витягу з ухвали 17 сесії Новицької сільської Ради народних депутатів 21 скликання від 29.12.1993 року «Про хід приватизації земельних ділянок жителям сіл Новиця і Зелений Яр, садових ділянок жителям м. Калуша», ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,52 га (0,25 га - для обслуговування жилого будинку та 0,27 га - для ведення підсобного господарства) (а.с. 11,11-зворот том.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, про свідчить свідоцтво про смерть, видане 22.10.1996 року (а.с.12, том.1)

23 вересня 1992 року склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори Гошовською Л.С., згідно з яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних долях (а.с. 13, том.1).

Згідно свідоцтва про смерть від 25.04.2002 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 14, том.1).

07 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Новицької сільської ради про приватизацію земельної ділянки площею 0,52 га (а.с.72, том 1).

Рішенням Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області №8-6/2016 від 07.11 2016 року затверджено акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_1, складений комісією сільської ради 06.10.2016 року (а.с.18, том.2).

Рішенням Новицької сільської ради Калуського району №8-12/2016 від 07.11.2016 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості): ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_12 - для БОЖБ площею 0,25 га в АДРЕСА_2. ОСОБА_2 - для ведення ОСГ площею 0,1555 га в АДРЕСА_2; ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_12 замовити виготовлення технічної документації на земельні ділянки та подати на розгляд чергової сесії сільської ради проект технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Цим же рішенням надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 - для ведення ОСГ площею 0,0967 га в с. Новиця, урочище «За городами»; гр. ОСОБА_1 замовити виготовлення технічної документації на земельні ділянки та подати на розгляд чергової сесії сільської ради проект технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (а.с. 16, 17,том.1 ).

Рішенням Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області №10-3/2016 від 30.12.2016 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу землі у власність» на підставі заяви ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 за адресою с. Новиця, урочище «За городами» для ведення особистого селянського господарства площею 0,0967 га, кадастровий номер: НОМЕР_1. Передано дану земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_1 (а.с. 19,том.1).

Новицькою сільською радою надана відповідь позивачу, що ОСОБА_13 земельна ділянка в урочищі «За городами» виділялась в 70-х роках минулого століття рішенням правління колгоспу «Вільне Прикарпаття». Після смерті ОСОБА_13 земельною ділянкою користувалась його дружина ОСОБА_8 та в даний час його дочка ОСОБА_1. Земельний податок ОСОБА_8 та ОСОБА_1 за період 1991-2016 року земельний податок не сплачували (а.с.25, том.1).

В матеріалах справи міститься кадастровий план земельної ділянки, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_12 площею 0,2500 га із зазначенням експлікації угідь та відображено таблицю координат ліній та дирекцій них кутів (а.с.20,том.1).

У кадастровому плані земельної ділянки зазначено цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_2 - ведення особистого селянського господарства, площа 0,1555 га. Опис меж - від А до Б - землі сільської ради (стежка), від Б до В - земельна ділянка ОСОБА_14, від В. до Г земельна ділянка ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_12, від Г. до А. земельна ділянка ОСОБА_1 (а.с.21, том.1)

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ -017, сформованого 24.05.2017 року, зазначено відомості про земельну ділянку за адресою с.Новиця, Калуського району, ур. «За городами», площею 0.0968 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, власник ОСОБА_15, дата державної земельної ділянки 22.12.2016 року. (а.с.42, том. 1)

У кадастровому плані (додаток до витягу) відображено зовнішні межі земельної ділянка площею 0,0967 га: від А до Б - землі загального користування (стежка), від Б до В - землі сільської ради (прибережна смуга струмка), від В до Г ОСОБА_2, від Г. до А ОСОБА_16 (а.с.43,43-зворот, том.1).

З архівного витягу Калуської РДА від 01.08.2017 року №11-33/408 ОСОБА_2 повідомлено, що у документах колгоспу «Вільне Прикарпаття» с.Новиця за 1970-1980 роки відомостей про виділення земельної ділянки ОСОБА_13 немає. (а.с.26,том.1)

Згідно довідки Новицької сільської ради №784 від 30.05.2017 року за господарством ОСОБА_6 станом на 01.01.1993 року обчислювалися земельні ділянки загальною площею 0.52 га (а.с.250, том.1).

У довідці Новицької сільської ради №1233 від 30.05.2018 року зазначено, що ОСОБА_2 згідно записом у по господарській книзі №2 за господарством ОСОБА_6 станом на 01.01.1995 року обчислювалися земельні ділянки загальною площею 0,52 га, в т.ч. під будівлями, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га; під ріллею 0,27 га. (а.с.1, том.1)

З відповіді Калуської РДА №11-33/408 від 01.08.2017 року ОСОБА_2 повідомлено, що у документах колгоспу «Вільне Прикарпаття» с.Новиця Калуського району за 1970-1980 роки відомостей про виділення земельної ділянки ОСОБА_13 немає (а.с.8,том.2)

У списку громадян сіл Новиця і Зелений Яр, яким передано у приватну власність земельні ділянки ОСОБА_8 передано 0,55 га землі, з яких 0,20 га-для обслуговування жилого будинку, 0,35 га - для ведення підсобного господарства.

Згідно довідки Новицької сільської ради від 09.11.2016 року №319 ОСОБА_1 земельною ділянкою користується з 1999 року. До цього часу з 1968 року даною земельною ділянкою користувалась мати ОСОБА_1- ОСОБА_8

Судом першої інстанції заслухано свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які надали показання про те, що спірна земельна ділянка впродовж декількох десятиліть використовувалась ОСОБА_1, розмір її земельної ділянки, як і межі не змінювались, що також спростовує твердження позивача про захоплення ОСОБА_1 належної ОСОБА_2 земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з положень ст. 12, 116, 118, 122, 126, 155, 158, 198 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 16, 21 Цивільного кодексу України, ст.ст.1,25 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановивши, що відповідач реалізувала право на отримання земельної ділянки у встановленому законом порядку, спірна земельна ділянка у приватній власності позивача не перебувала, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв»язку з їх недоведеністю.

З такими висновками апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Згідно змісту ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу частин першої та другої статті 78, частини першої статті 79 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з пунктами а-г статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, а також викуп земельних ділянок для суспільних потреб.

Відповідно до ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності .

Відповідно до частин 1 та 2 статті 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок та норми безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовані положеннями ст.ст. 118 та 125 Земельного кодексу України , а порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування - ст. 123 Земельного кодексу України.

У ст. 152 Земельного кодексу України передбачені способи захисту прав на земельні ділянки, зокрема за змістом ч.ч.2 та 3 цієї статті власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Вимоги щодо розробки, погодження і затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначені ст.50 Закону України «Про землеустрій».

На час як і прийняття рішень Новицькою сільською радою 29 грудня 1993 року щодо виділення земельних ділянок ОСОБА_6 у приватну власність діяв Земельний Кодекс України від 18 12.1990 року, який втратив чинність з 01.01.2002 року.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ЗК України 1990 року (в редакції, чинній на момент передачі земельних ділянок у власність) розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 6 ЗК України 1990 року передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

За нормами ст.ст. 4, 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватись в колективну або приватну власність і надаватись у користування (ч. 3 ст. 4 ЗК).

Статтями 17, 18 ЗК України 1990 року визначався певний порядок та підстави надання громадянам у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної влади в межах їх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 ЗК України 1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Так, передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу (ч. 4 ст. 17 ЗК України 1990 року).

Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). До клопотання додаються матеріали, що обґрунтовують розмір земельної ділянки, обчислений відповідно до вимог частини шостої статті 5 цього Кодексу (ч. ч. 5, 9 ст. 17 ЗК України 1990 року).

Положеннями Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" та Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993 №10 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.02.1993 за № 7 у приватну власність, громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва. Передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян.

Згідно п.7 розділу 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 №15 «Про ведення державного земельного кадастру» до земельно-кадастрової документації належать кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, які містять відомості про межі адміністративно-територіальних утворень, межі земельних ділянок власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, правовий режим земель, що перебувають у державній, колективній і приватній власності, їх кількість, якість, народногосподарську цінність та продуктивність по власниках землі і землекористувачах, населених пунктах, територіях сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів, областях, Республіці Крим та Україні в цілому. Земельно-кадастрова документація включає книги реєстрації державних актів на право колективної, приватної власності на землю, право постійного користування землею, договорів на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди.

Згідно ст.22 ЗК України 1990року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, у Земельному Кодексі України 1990 року законодавець визначив, що право власності на земельну ділянку виникає лише після обов'язкового настання двох умов; 1) встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі і 2) одержання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

З 01.01.2002 року набрав чинності Земельний Кодекс України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III, відповідно у п. 1 Перехідних положень (Розділ X) якого визначено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

На час набрання чинності цим кодексом положеннями ст.ст. 125 ч. 1 та 126 було регламентовано, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Надалі, з набранням чинності змін до ст.ст. 125 та 126 ЗК України виникнення права на земельну ділянку пов»язується з державною реєстрацією цих прав.

Із пояснень апелянта встановлено, що землевпорядна технічна документація на спірну земельну ділянку до 2016 року не складалася.

Суду не представлено доказів, що частиною оспорюваної земельної ділянки користувалася позивач по справі.

І навпаки, встановлені судом обставини по справі, свідчать про те, що передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка у тих межах, в яких знаходилася у її користуванні.

Стаття 1 пункт 1 Першого Протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з судової практики Європейського суду з прав людини, останній чітко зазначає, що друге речення першого пункту дозволяє позбавлення майна лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справі «Україна-Тюмень» проти України» (Ukraine-Tyumen v. Ukraine), N 22603/02, п. 49 від 22 листопада 2007 року). Отже, позбавлення особи права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку має місце «непропорційне» втручання у право особи на мирне володіння своїм майном, що є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Таким чином, будь-яких порушень чинного законодавства при виділенні земельної ділянки ОСОБА_1 допущено не було, право користування на спірну земельну ділянку виникло на законних підставах, тому правові підстави для скасування рішення сільської ради та державної реєстрації права власності у суду були відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення її права на володіння та користування земельною ділянкою.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі, викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 січня 2019 року.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський