Справа № 697/2822/18
Провадження № 2/697/138/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

за участю секретаря судового засідання Десятник О.А

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Канів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Яблунівського старостинського округу Канівської міської ради Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

17.01.2002 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на майно до складу якого, серед іншого, входить право на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колекивній власності КСП « Яблунівське» с. Яблунів Канівського району Черкаської області Серії ЧР № 0081873.

ОСОБА_4 за свого життя заповіту не склала, а тому спадкування здійснювалося за законом. Позивач по справі фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та в подальшому виявив намір належним чином оформити свої спадкові права, а тому звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак у вчиненні відповідної нотаріальної дії останньому було відмовлено.

Оскільки іншим чином позивач не має можливості оформити свої спадкові права, він був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В судове засідання позивач не зявився, свої інтереси доручив представляти адвокату ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Крім того підтвердив, що дійсно після смерті ОСОБА_4 позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (серії 1-СР № 158205 від 17.01.2002 року) ОСОБА_4 померла 17.01.2002 року, про що зроблено відповідний актовий запис №1.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася в 2002 році, а тому до таких відносин необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином при вирішенні вказаної справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. встановлює, правило - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою, або застереженням.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР 1963 р., який був чинний на момент відкриття спадщини внаслідок смерті спадкодавця, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР 1963р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини:

- фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном;

- подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані.

Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння нею.

Відтак, з огляду на зазначену правову норму для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено показами представника відповідача, ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадкового майна померлої ОСОБА_4

Суд бере до уваги, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.01.2018 року встановлено факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_4,яка була його тіткою.

Вказане рішення суду набрало законної сили, а тому суд, на підставі ст. 82 ЦПК України, вважає, що факт родинних відносин із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підлягає додатковому доказуванню.

Таким чином судом встановлено, що позивач по справі є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та після її смерті продовжив користуватися її майном, успадкував предмети домашнього вжитку, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому, на підставі ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину після її смерті.

Із копії спадкової справи судом вбачається, що після смерті ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору не надходили.

Відповідно до загальних принципів законодавства, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Померлій ОСОБА_4 належав сертифікат на право на земельну частку (пай) від 22.11.1996 року Серія ЧР № 0081873, площею 3,66 в умовних кадастрових гектарах ( а.с.8).

Згідно листа Міськрайонного управління Держгеокадастру у Канівському районі та м. Канів Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, вбачається, що державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на земельну частку (пай) серія ЧР № 0081873 на імя ОСОБА_4 не видавався ( а.с. 12).

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала факт прийняття спадщини позивачем і факт належності вказаної земельної ділянки ОСОБА_4. А.Л.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Нормами ст. 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, позов підлягає до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 548, 549 ЦК УРСР, положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, ст. 328 ЦК України, 15,16, 81200,206,258-259,263-265,352,354-355 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_3 до Яблунівського старостинського округу Канівської міської ради Черкаської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування- задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, яка померла 17.01.2002 року в с. Яблунів Канівського району Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування право на земельну частку (пай) у землі , яка перебувала у колективній власності КСП « Яблунівське» с. Яблунів Канівського району Черкаської області, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій 17.01.2002 року ОСОБА_4 на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0081873 виданого 22.11.1996 року Канівською районною державною адміністрацією Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 09.04.2019 року.

Головуючий підпис ОСОБА_5

з оригіналом згідно: оригінал зберігається в матеріалах справи № 697/2822/18

Головуючий Г . С . ОСОБА_5