ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Чернівці

Справа №726/468/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Вітязь» до ОСОБА_1, ПВКФ «Галич» в особі директора ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з витрат на утримання будинку та прибудинкової території, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Байцар Л.В.),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Вітязь» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що нежитлові приміщення в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 356 кв.м., які належать на праві власності відповідачу, перебувають на балансі об'єднання згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 661/21 від 09.12.2014 року.

Нежитлові приміщення ОСОБА_1, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, використовує в якості магазину продовольчих товарів.

З 2006 року нею не cплачувалися кошти за утримання будинку та прибудинкової території.

На неодноразові звернення з вимогою сплатити борг відповідач не коштів не сплатила.

Внаслідок несплати відповідачем коштів на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 квітня 2015 року по 1 березня 2018 року (в межах строку позовної давності) утворилася заборгованість у розмірі

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/87/19 Категорія 27

30701 грн 79 коп., яка складається з наступного: 20744 грн 88 коп. основний борг, 2031 грн 86 коп. пеня за прострочення платежу за житлово-комунальні послуги,нарахована за 365 календарних днів, 6058 грн 02 коп. нарахувань за індексом інфляції, 1867 грн 03 коп. 3 % річних від простроченої суми.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2018 року залучено до участі в справі у якості співвідповідача приватну виробничо-комерційну фірму «Галич» в особі директора ОСОБА_2

Просило суд стягнути з відповідачів на його користь зазначену заборгованість з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Вітязь» 20744 грн 88 коп. основного боргу, 2031 грн 86 коп. пені, 6058 грн 02 коп. нарахувань за індексом інфляції, 1867 грн 03 коп. 3 % річних від простроченої суми, разом 30701 грн 79 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Вітязь» витрати зі сплати судового збору в сумі 1762 грн.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що приміщення магазину продовольчих товарів не є допоміжним нежитловим приміщенням, а є нежитловим приміщенням, яке не відноситься до житлового фонду, а, отже, перебуває на балансі у позивача та послуги ним не надаються. Спірне приміщення набуто у власність відповідача за цивільно-правовою угодою.

Також вважає необґрунтованими висновки суду щодо стягнення з неї витрат на утримання будинку та прибудинкової території у зв'язку з відсутністю між сторонами договірних відносин.

Просить скасувати рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні відмову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Вітязь» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте повністю погодитися з таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вітязь», завданням та предметом діяльності є забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 661/21 від 9 грудня 2014 року будинки №№ АДРЕСА_1 передані на баланс об'єднання (а.с. 9-10).

У будинку НОМЕР_1 знаходяться нежитлові приміщення загальною площею 356 кв.м., які належать на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

10.05.2017 року позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено лист-попередження №703, в якому повідомлено про наявність заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до наданого ОСББ «Вітязь» розрахунку внаслідок несплати відповідачем ОСОБА_1 коштів на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1.04.2015 року по 1.03.2018 року заборгованість складає 20744 грн 88 коп.; а також 6058 грн 02 коп. інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов'язання та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1867 грн 03 коп. на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 2031 грн 86 коп. пені за несвоєчасну оплату послуг.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку регулюються Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

За приписами статті 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється, як організація для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Статтею 16 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту об'єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фонді

Відповідно до статті 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначені права об'єднання щодо забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків, зокрема, право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; право звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об'єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Статтею 15 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що співвласник зобов'язаний виконувати обов'язки, передбачені статутом об'єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Тобто, приписами наведених норм передбачено права об'єднання, та, відповідно, обов'язок щодо сплати встановлених законом та Статутом об'єднання платежів, зборів та внесків не лише для членів ОСББ, а й для власників приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно пункту 3 Статуту ОСББ «Вітязь», затвердженого рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 протокол №1 від 25.02.2016 року, ОСББ шляхом скликання загальних зборів має право встановлювати розміри внесків і платежів співвласників. Відтак, встановлення переліку та розмірів внесків і платежів власників приміщень належить до виключної компетенції загальних зборів ОСББ.

З матеріалів справи вбачається, що рішеннями загальних зборів членів ОСББ «Вітязь», оформленими протоколами №1 від 25 лютого 2016 року та виписками з протоколу №2 від 9 лютого 2017 року та №3 від 4 червня 2018 року затверджено розмір внесків (платежів) на утримання будинків для власників і орендарів нежитлових приміщень на 2016-2018 роки (а.с. 161-163).

Згідно пункту 11 Статуту рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов'язковим для всіх співвласників.

Рішення загальних зборів членів ОСББ «Вітязь», оформлене протоколами, та яким встановлено розмір плати на утримання будинків для власників нежитлових приміщень, є чинним, у судовому порядку недійсним не визнавалось.

Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.

Враховуючи вищевикладене, обов'язок відповідача як співвласника багатоквартирного будинку (власника нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку), сплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території передбачений статтями 15, 16 Закону України про «ОСББ» та Статутом ОСББ «Вітязь».

У свою чергу, відсутність окремо укладеного між сторонами договору про оплату витрат на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не є обставиною, що звільняє відповідача ОСОБА_1 від сплати за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки такий обов'язок покладено на неї нормами Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Вітязь» 20744 грн 88 коп. на відшкодування витрат з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідач не спростувала наявної заборгованості перед об'єднанням, не заперечувала правильності здійсненого ним розрахунку заборгованості, не довела, що комунальні послуги не надаються або ж надаються у неповному обсязі.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що нежитлові приміщення магазину продовольчих товарів не перебувають на балансі у позивача, оскільки вони є частиною житлового будинку, який передано на баланс ОСББ «Вітязь». Наявність права приватної власності на зазначені приміщення не змінює правовідносин сторін. Нежитлові приміщення магазину є окремим об'єктом цивільно-правових відносин, проте не є відокремленим самостійним об'єктом нерухомого мана.

Позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України заявлено до стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 1867 грн 03 коп. та інфляційні втрати у розмірі 6058 грн 02 коп. за порушення грошового зобов'язання зі сплати витрат з утримання будинку та прибудинкової території.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом указаної статті нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Правовідносини, які склалися між ОСОБА_1 та ОСББ «Вітязь», є грошовими зобов'язаннями, у яких, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено обов'язок з оплати встановлених загальними зборами об'єднання платежів, у тому числі витрат з утримання будинку та прибудинкової території та якому кореспондує право вимоги кредитора щодо сплати зазначених коштів.

Встановивши, що ОСОБА_1 не сплачувала витрати з утримання будинку та прибудинкової території, суд першої інстанції правильно застосував положення статті 625 ЦК України й обґрунтовано стягнув із власника майна на користь ОСББ суму фінансової санкції у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційні витрати.

Стосовно вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 пені за несвоєчасну оплату послуг у розмірі 2031 грн 86 коп. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення пені, позивач посилався на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Згідно з його преамбулою цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Отже, зазначений Закон не поширює свою дію на правовідносини між сторонами, оскільки їх суб'єктом є фізична особа та вони не є договірними.

За таких обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за несвоєчасну оплату послуг у розмірі 2031 грн 86 коп., а тому рішення суду в цій частині слід скасувати та в позові про стягнення пені відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням вимог процесуального закону про взаємозалік витрат із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Вітязь» слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 1470 грн 39 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення пені за прострочення платежу за житлово-комунальні послуги скасувати.

У задоволенні позову в цій частині відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Вітязь» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1470 гривень 39 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: