Справа № 149/2692/17
Провадження № 22-ц/801/73/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 рокуСправа № 149/2692/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М. М.,

суддів : Сала Т. Б., Ковальчука О.В.

за участі секретаря судового засідання Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Войнаревичем М.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ТОВ СП «Нібулон» про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору оренди землі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 травня 2008 року між ТОВ СП «Нібулон», з одного боку та ОСОБА_3, ОСОБА_5, з іншого, були укладені договори оренди, відповідно до умов яких останні передали належні їм земельні ділянки в оренду сільськогосподарському підприємству, строком на десять років. В подальшому ОСОБА_5 помер, а належну йому земельну ділянку прийняли у спадщину: його син ОСОБА_4 у розмірі 7/8 часток та його дружина ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки. Після закінчення встановленого десятирічного строку дії договору оренди ОСОБА_4 звернувся до ТОВ СП «Нібулон» з заявою про повернення двох земельних ділянок, проте йому було повідомлено, що між сільськогосподарським підприємством та ОСОБА_3, ОСОБА_5 були укладені угоди про продовження строку дії договорів оренди до 2028 року. Позивачі вказали на те, що ані ОСОБА_3 ані ОСОБА_5 договорів про внесення змін до договору оренди землі не підписували, а тому просили визнати їх недійсними.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір про внесення змін до договору оренди землі від 05 лютого 2014 року, площею 1,7274 га, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ СП «Нібулон», який зареєстрований Реєстраційною службою Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 29 жовтня 2015 року, номер запису про речове право в державному реєстрі речових прав 11881848.

Визнано недійсним договір про внесення змін до договору оренди землі від 01 серпня 2015 року, площею 1,7272 га, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 вересня 2016 року, номер запису про речове право в державному реєстрі речових прав 16372987.

Стягнуто з ТОВ СП «Нібулон» на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 2000 гривень.

Стягнуто з ТОВ СП «Нібулон» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понесені ними судові витрати, пов'язані із проведенням почеркознавчої експертизи в сумі 4500,48 гривень.

Стягнуто з ТОВ СП «Нібулон» на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати у виді судового збору в сумі 640 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ТОВ СП «Нібулон» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_4 звернувся до суду з відзивом на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення учасниківсудового розгляду, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 15 травня 2008 року ОСОБА_5 належала на праві власності земельна ділянка площею 1,7274 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Широкогребельської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_2 (т.1,а.с.14).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 15 травня 2008 року ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 1,7272 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Широкогребельської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_3 (т.1,а.с.20).

19 травня 2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» були укладені договори оренди землі, відповідно до умов яких ОСОБА_5, ОСОБА_3 передали ТОВ СП «Нібулон» належні їм земельні ділянки у оренду, строком на десять років (т.1,а.с.25-27, 33-35).

Вказані договори оренди були зареєстровані у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 17 червня 2008 року за №84, 85, а самі земельні ділянки того ж числа були передані ТОВ СП «Нібулон» згідно з актами прийому-передачі об'єкта оренди (т.1,а.с.29, 37).

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції від 01 січня 2008 року, яка була дійсна на момент укладення договорів оренди землі) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З наведеного вбачається, що строк дії договорів повинен був закінчитися 18 червня 2018 року.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (т.1,а.с.11).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №1024 від 20 травня 2017 року ОСОБА_4 набув в порядку спадкування за заповітом право власності на 7/8 частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 (т.1,а.с.12).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №1027 від 20 травня 2017 року ОСОБА_6 набула в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/8 частини земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 (т.1,а.с.12).

З договору про внесення змін до договору оренди землі від 05 лютого 2014 року (т.1,а.с.30) вбачається, що ОСОБА_5 та ТОВ СП «Нібулон» погодили внесення змін до основного договору оренди землі, у тому числі зміну пункту 3.1, в якому зазначено, що договір укладено строком на двадцять років. Вказані зміни були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 29 жовтня 2015 року (т.1,а.с.31).

З договору про внесення змін до договору оренди землі від 01 серпня 2015 року (т.1,а.с.39) вбачається, що ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон» погодили внесення змін до основного договору оренди землі, у тому числі зміну пункту 3.1, в якому зазначено, що договір укладено строком на двадцять років.

Звертаючись до суду із позовом, позивачі вказували на те, що орендодавці договорів про внесення змін до договорів оренди землі не підписували.

За їх клопотанням судом першої інстанції було призначено відповідну почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №63 від 31 травня 2018 року підпис в графі «підпис орендодавця» в Договорі про внесення змін до договору оренди землі від 05 лютого 2014 року, який укладений між ОСОБА_5 та ТОВ СП «Нібулон», виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою. Підпис в графі «підпис орендодавця» в Договорі про внесення змін до договору оренди землі від 01 серпня 2015 року, який укладений між ОСОБА_3 та ТОВ СП «Нібулон», виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5-6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не підписували договорів про внесення змін до договорів оренди землі, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання вказаних договорів недійсними, у зв'язку з відсутністю волевиявлення власників земельних ділянок.

Судова колегія не приймає доводи ТОВ СП «Нібулон», викладені в апеляційній скарзі, на неповноту проведеної експертизи, а саме те, що об'єктом експертного дослідження стали примірники договорів про внесення змін до договору оренди землі, які були надані позивачами, в той час як примірники вказаних договорів надані відповідачем не були досліджені експертом.

ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та учасники процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

05 квітня 2018 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи у справі (т.1,а.с.199), яке було задоволено ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 квітня 2018 року (т.1,а.с.201).

З таким клопотанням відповідач був ознайомлений, про що написав відповідну заяву, в якій просив суд після надходження необхідних матеріалів для проведення експертизи, розглянути питання про призначення експертизи у його відсутність.

Так отримавши ухвалу суду, експерт ,звернувся до останнього з вимогою повідомити експерта, який саме примірник договору підлягає дослідженню , оскільки на експертизу було надано три примірника, які мають однакову юридичну силу, а саме примірник, наданий, як позивачем , так і відповідачем , так і той ,що знаходиться в реєстраційній справі.

Клопотання експерта було вирішено судом у судовому засіданні без участі відповідача, зв'язку з поданою заявою.

Отже правом , наданим ЦПК України відповідач в суді першої інстанції не скористався, подавши заяву про розгляд питання щодо експертизи у його відсутність.

В свою чергу ТОВ СП «Нібулон» клопотань про призначення почеркознавчої експертизи примірників договорів про внесення змін до договору оренди землі, які знаходяться на зберіганні в сільськогосподарському підприємстві, під час розгляду в суді першої та апеляційної інстанції не заявляло, як й клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи.

Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Доводи апеляційної скарги з приводу неповноти проведеної почеркознавчої експертизи не спростовують висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №63 від 31 травня 2018 року, а тому не може слугувати підставою для скасування або зміни рішення.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що орендодавці отримували оренду плату, а тому знали про існування оспорюваних договорів, не заслуговують на увагу, оскільки ця обставина не є належним доказом у даній справі і не спростовує висновку експерта щодо наявності підпису, який виконаний не орендодавцями.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не довів в суді першої інстанції , що договори, які є предметом спору , підписані особисто орендодавцями.

Щодо розподілу судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, судова колегія рахує наступне.

Ст. 137 ЦПК України передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на правничу допомогу.

Так в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги по цивільній справі від 11.09.2017 року , укладений між позивачем ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_7 В даному договорі сторони обумовили розмір витрат за таку допомогу у 2000,00 гривень та інші умови- щодо виду та обсягу робіт адвоката , пов2язаних з розглядом даної справи, що узгоджується із п.1,2 ч.2 ст.137 ЦПК України.

До даного договору позивач надав квитанцію до прибуткового касового ордеру №14 (оплату послуг адвоката) в розмірі 2000,00 гривень від 11.09.2017 року, що відповідає умовам договору.

Справа перебувала в провадженні суду понад рік.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат приймав участь у шести судових засіданнях, ним було подано ряд клопотань щодо витребування доказів, , приєднання до матеріалів справи ряду документів, призначення судової експертизи, знайомився з висновком судової експертизи. Тобто адвокатом виконувались обов'язки , визначені договором про надання правової допомоги.

Вказаний розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи ,часом витраченим адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг і виконаних робіт, ціною позову, тобто таким , що не суперечить вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції хоча не мотивував достатньо своє рішення в цій частині, однак по суті правильно вирішив питання та обґрунтовано стягнув дану суму з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлено судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовуються висновків суду першої інстанції, до уваги не приймаються, а тому підстав для його скасування Вінницький апеляційний суд не вбачає.

Згідно зі ст. ст. 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - ОСОБА_4 витрати, понесені останнім на оплату правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000, 00 грн, що підтверджується квитанцією та доказами щодо наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (код ЄДРПОУ - 14291113, адреса реєстрації - вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1) 2000 (дві тисячі) гривень, сплачених за надання правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М. М. Якименко

Судді : Т. Б. Сало

О. В. Ковальчук

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2019 року.