Номер провадження: 22-ц/813/1135/19
Головуючий у першій інстанції: Абухін Р.Д.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

розглянувши у порядку спощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позики, в якій зазначав, що 15 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, відповідно до якого Позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 доларів США, які відповідач повинен був повернути у строк до 15 січня 2017 року. Станом на 13 листопада 2018 року Відповідач не виконав свої зобов'язання по поверненню коштів за договором позики, загальна сума боргу складає 147019,48 (сто сорок сім тисяч дев'ятнадцять) гривень та просив суд стягнути з ОСОБА_3 зазначену суму заборгованості, витрати по сплаті судового збору (а.с.3-4).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 було направлено за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області, у звязку з тим, що дана цивільна справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (а.с.17).

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 05 грудня 2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з апеляційною скаргою. В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ст. 532 ЦПК України та зазначає, що як вбачається із тексту розписки, місце виконання зобовязання не визначено, а тому виконання за грошовим зобов'язанням повинно провадитись за місцем проживання кредитора. Також апелянт посилається на ст.28 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можливо тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів, та зазначає, що повернення ОСОБА_3 заборгованості за договором позики можливе лише за місцем проживання позивача. Тому просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та призначити розгляд справи по суті у Приморському районному суді (а.с.21-22).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Драгомерецького М.М. від 19 грудня 2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та відповідно до ч.1 ст.368 та ч.1 ст.369 ЦПК України, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (а.с.27-28).

В зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою судді Одеського апеляційного суду Дрішлюка А.І. від 18 січня 2019 року справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 була прийнята до провадження (а.с.31).

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказана цивільна справ не підсудна Приморському районному суду м. Одеси, адже відповідно чинного ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування. Оскільки, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеські області, ОСОБА_3 зареєстрованй за адресою: АДРЕСА_1, то дана цивільна справа підсудна Роздільнянському районному суду Одеської області та має бути передана до вказаного суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку ст.31 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст.28 ЦПК України, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.532 ЦК України, за грошовим зобов'язанням, якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання.

Разом з тим, п.34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вказує, що питання підсудності справ визначається ЦПК України та якщо інше не передбачено ЦПК, позови до фізичної особи пред'являються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, до юридичної особи - за її місцезнаходженням (ст. 27 ЦПК). Згідно п.39 даної постанови, правила статті 532 ЦК України застосовуються лише у випадках, якщо виконання зобов'язання з урахуванням його особливостей можливе лише у певному місці, проте якщо дана особливість не визначена, то дана підсудність визначається за правилами загальної підсудності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 5 від 30.03.2012 року зазначає, що позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу ІІІ ЦПК України. Вказане роз'яснення може бути застосоване за аналогією при вирішенні апеляційної скарги.

Окрім того, Верховний Суд в своїй постанові від 26 квітня 2018 року, по цивільній справі № 216/3976/15 про стягнення боргу та процентів за договором позики, роз'яснює, що правила статті 532 ЦК України можуть застосовуватися лише до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особивостей можливе лише у певному місці, проте якщо дана особливість не була визначена та не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальним правилами підсудності. При цьому специфіка правовідносин щодо повернення грошових коштів не свідчить про те, що їх виконання можливе лише тільки в певному місці. Так само в своїй постанові від 04 липня 2018 року, справа №522/25307/15 про стягнення коштів за договором позики, пояснюють, що нормою ст.532 ЦК України визначається місце виконання зобовязання, якщо воно не встановлено у договорі, проте що стосується вирішення питання про підсудність цивільних справ, то воно регулюється спеціальним процесуальним законом, а саме ЦПК України, у вказаному випадку ч.1 ст.109 ЦПК України (за попередньою редакцією).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не досягли домовленості щодо місця виконання зобов'язання, що підтверджується копією розписки наявною в матеріалах справи, в якій не зазначено ні місце її складання, ні місце її виконання. Посилання ОСОБА_2 на ч.8 ст.28 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають із договорів у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів, є безпідставне, адже зазначеною статею прямо вказано, що підсудність справ за вибором позивача можлива лише щодо позовів, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання даного договору. Разом з тим, необхідно зазначити, що дане місце виконання сторонами не визначалось, а особливості зазначеного договору, на які посилається позивач відсутні. Таким чином, беручи до уваги також довідку відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до якої ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, яка наявна в матеріалах справи, підсудність даної цивільної справи визначається ч.1 ст.27 ЦПК України та вказана цивільна справа повина розглядатися за місцем реєстрації відповідача, а саме в Роздільнянському районному суді Одеської області.

Оскільки судом першої інстанції було правильно встановлено, що дана цивільна справа не підсудна Приморському районному суду м. Одеси та направлена за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області, тому на підставі ст.375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року про направлення справи за підсудністю - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року про направлення справи за підсудністю залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

М.М. Драгомерецький