Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 138/3129/15-ц

провадження № 61-24248св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

відповідачі: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, ОСОБА_8, Могилів-Подільська міська рада Вінницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року у складі судді Жикевич Т. Б. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2017 року у складі колегії суддів: Марчук В. С., Медяного В. М., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Інспекції державного архітектурного контролю у Вінницькій області, ОСОБА_6 про визнання частково недійсною декларації про готовність об'єкта до експлуатації, визнання забудовником нерухомого майна.

У квітні 2016 року представник ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, пред'явивши їх додатково до ОСОБА_8 та Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, у якій просив визнати частково недійсною декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану 25 січня 2012 року № ВН Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області, в частині зазначення ОСОБА_9 як забудовника прибудови літ. «а» до жилого будинку АДРЕСА_1, площею 22,8 кв. м; визнати забудовником ОСОБА_4 та визнати її право власності на цю прибудову.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач та її представник у судове засідання, призначене 06 жовтня 2016 року, повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Також суд зазначив, що провадження у справі відкрито 14 березня 2016 року, тому слід дотримуватись розумних строків розгляду справи та не допускати зловживання сторонами своїми процесуальними правами.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2017 року ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції не порушив норми процесуального права, оскільки у зв'язку з повторною неявкою позивача та/або її представника у судове засідання у справі були правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Суд також зазначив, що посилання представника позивача щодо направлення ним до суду засобами електронного зв'язку заяви про відвід судді та клопотання про відкладення розгляду справи, спростовується тим, що зазначені процесуальні документи відправлялись на електронну адресу, яка не відповідає офіційній електронній адресі Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, тому судом не отримувались та відсутні у справі.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою обставину того, чи були у справі підстави для відводу суду у складі судді Житкевич Т. Б. після того, як ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 січня 2016 року скасовано ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 грудня 2015 року про повернення позовної заяви, та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2016 року скасовано ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 травня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду.

У заперечення на касаційну скаргу, поданих у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, мотивуючи це тим, що суди дійшли правильного висновку про зловживання позивачем та її представником процесуальними правами, що призвело до затягування розгляду справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Відповідно до частин другої та третьої статті 169 ЦПК України 2004 року, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, процесуальний закон, чинний на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, надавав суду право залишати позов без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для цього.

Суди встановили, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю першої групи, у судах першої та апеляційної інстанцій її інтереси представляв ОСОБА_10

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2016 року була скасована ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 травня 2016 року, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Законність зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції не є предметом цього касаційного розгляду.

Водночас, із справи слідує, що під час її розгляду судом першої інстанції представник позивача не з'являвся у жодне з шести судових засідань, призначених на 14 березня, 06 та 26 квітня, 27 травня, 29 серпня та 06 жовтня 2016 року.

Під час судового засідання у суді першої інстанції, призначеного на 06 жовтня 2016 року, після відкладення судового засідання, призначеного на 29 серпня 2016 року, представник ОСОБА_10 повторно не з'явився у судове засідання, будучи належним чином завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надавши до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, що є підставою для постановлення судом ухвали про залишення заяви без розгляду відповідно до пункту третього частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Суд апеляційної інстанції встановив, що після 29 серпня 2016 року заява про розгляд справи за відсутності позивача або клопотання про відвід складу суду під час розгляду справи судом першої інстанції до справи не долучались, оскільки надані представником позивача до суду апеляційної інстанції процесуальні документи направлялись ним на електронну адресу, яка відрізнялась від офіційної електронної адреси Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області.

Справа не містить будь-яких клопотань представника позивача, які б не були розглянуті судом першої інстанції під час судового розгляду, а копія клопотання про відвід судді Жикевич Т. Б. була серед додатків до апеляційної скарги представника ОСОБА_5 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року.

Доводи касаційної скарги про наявність підстав для відводу головуючого, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

У статті 20 ЦПК України 2004 року, визначались підстави для відводу судді.

Повторна участь судді в розгляді справи не допускається, коли суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі (частина перша статті 20 ЦПК України 2004 року).

Отже, повторна участь судді у новому розгляді її судом першої інстанції не допускалась лише у разі скасування судом вищої інстанції попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі, зазначене правило розширеному тлумаченню не підлягало.

За викладених обставин згідно з норм ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій) повторна участь судді у новому розгляді справи судом першої інстанції після постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 14 липня 2016 року допускалась.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2017 року - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Мартєв

А. О. Лесько

С. П. Штелик