Справа № 202/3070/18
Провадження № 2/202/278/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Дніпро

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Кишковар Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 17 грудня 1998 року Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажною фірмою «Дніпроважбуд» було оформлено Ордер на житлову площу №124. Цей ордер було видано ОСОБА_2 на право займати з сімєю з трьох осіб житлової площі в гуртожитку № 8 по вулиці Б.Хмельницького кімната № 2 розміром 27,1 кв.м. зі складом сімї - його дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_4. 22 грудня 2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська зроблено актовий запис №723. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_1, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-КИ №178828. 07 липня 2007 року син позивачки ОСОБА_4 помер, про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 24 жовтня 2007 року було зроблено актовий запис №1535 та видано свідоцтво про смерть серії 1-КИ №185340. Таким чином, у звязку зі смертю, ОСОБА_4 було знято з реєстрації в квартирі №2 в будинку (гуртожитку) №8 по вулиці Богдана Хмельницького в м. Дніпропетровську. Згідно Рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 292 від 17 червня 2011 року у звязку із зняттям з реєстраційного обліку гр. ОСОБА_2 особовий рахунок на двокімнатну квартиру № 2, житловою площею 27,1 кв.м., будинку № 8 по вул. Б.Хмельницького було відкрито на ОСОБА_1. З моменту розлучення з ОСОБА_2, тобто з кінця 2000 року, ОСОБА_1 одноосібно сплачує за всі комунальні послуги, власними коштами та силами робить ремонти у вказаній квартирі, дбає про її належний вигляд та стан. 16 лютого 2004 року Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради виніс Рішення №330 про поетапну передачу житлових будинків з балансу обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» та «Аеродром» на баланс комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, яким будинок №2 по вулиці Богдана Хмельницького було передано на баланс КЖЕП-26. 18 листопада 2004 року Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради виніс Рішення №3179, яким вніс деякі зміни в зазначене рішення №330 та підтвердив передачу будинку №2 по вулиці Богдана Хмельницького на баланс КЖЕП-26. Проте, згідно довідки Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 16 січня 2018 року №465 квартира АДРЕСА_1 зареєстрований за Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» на підставі свідоцтва про право власності від 22.12.1999р., виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999р. №2160, про що зроблений запис в обліковій книзі №18ЖЮ за реєстровим №1062-98. Згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № Відкрите акціонерне товариство «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», , 06 лютого 2014 року припинила своє існування у звязку з визнанням її банкрутом. Враховуючи викладене, а також те, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловою кімнатою №2 в будинку №8 по вул. Богдана Хмельницького в м. Дніпрі, просила суд визнати за нею право власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

05 червня 2018 року ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

06 вересня 2018 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу призначено до розгляду по суті та закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивачки на підставі наданих доказів. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представником відповідача Дніпровської міської ради на заперечення заявлених позовних вимог подано відзив, в якому посилається на те, що позивачем не надано до суду допустимих та належних доказів того факту, що протягом всього часу володіння майном він був впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Крім того, представником подано заперечення на позов, в якому окрім, доводів, висвітлених у відзиві, зазначено, що спірна квартира як обєкт нерухомого майна апріорі не може розглядатися як безхазяйна річ, зазначивши, що рішенням Дніпровської міської ради від 21.06.2017 року № 51/22 затверджено Порядок проведення обліку безхазяйного нерухомого майна та відумерлої спадщини у місті, згідно з яким після того як безхазяйне нерухоме майно на підставі рішення суду буде прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Дніпра фізична особа, підприємство, установа або організація, за чиїм повідомленням було виявлено безхазяйне майно, має право на викуп такого обєкта нерухомого майна у випадках, коли обєкт підлягає приватизації відповідно до чинного законодавства і міська рада прийняла рішення щодо його продажу. Таким чином, позивачка повинна повідомити відповідні органи районної у місті ради про виявлене безхазяйне майно, після прийняття цього нерухомого майна у комунальну власність, викупити. Враховуючи викладене, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи - Комунального підприємства «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 1998 року Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажною фірмою «Дніпроважбуд» було видано Ордер на житлову площу №124 на імя ОСОБА_2 на право зайняття з сімєю з трьох осіб житлової площі в гуртожитку №8 по вулиці Б.Хмельницького, кімната №2 розміром 27,1 кв.м. зі складом сімї - дружина ОСОБА_3, позивачка по справі, син ОСОБА_4 (а.с. 10).

22 грудня 2000 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська зроблено актовий запис №723, прізвище дружини після розірвання шлюбу «Кравцова» (а.с. 11).

Як зазначає позивач у позові, весь цей час, тобто з 2000 року вона відкрито проживає в квартирі, сплачує за комунальні послуги, здійснює поточний ремонт.

Згідно Рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 292 від 17 червня 2011 року особовий рахунок на двокімнатну квартиру № 2, житловою площею 27,1 кв.м., будинку № 8 по вул. Б.Хмельницького було відкрито на ОСОБА_1, в якій позивачка проживає до теперішнього часу (а.с. 13-14).

Технічний паспорт на вказану квартиру виготовлено на замовлення позивачки 22.09.2017 року (а.с. 27-33).

Також, судом встановлено, згідно довідки Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 16 січня 2018 року №465 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за Відкритим акціонерним товариством «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» на підставі свідоцтва про право власності від 22.12.1999р. (а.с. 22).

В той же час, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № Відкрите акціонерне товариство «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», , 06 лютого 2014 року припинила своє існування у звязку з визнанням її банкрутом (а.с. 23-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як розяснено у пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

З наведеного суд приходить до висновку, що позивач відкрито та безперервно користувалася та володіла квартирою № 2 у будинку № 8 по вулиці Б. Хмельницького в місті Дніпрі протягом десяти років, жодних претензій та позовів з боку третіх особі з цього приводу заявлено не було, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на зазначену квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15,16, 344 ЦК України, 10, 12, 77-81, 197-198, 200, 206, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (49051, АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 75, ), третя особа: Комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Петра Калнишевського, буд. 11, ) про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г.О. Кухтін