Справа № 591/6899/17
Провадження № 2/591/115/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Кривцової Г.В.
секретаря судового засідання Кальченко М.В.
з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/6899/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради, про виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, -
28.11.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради, про виселення та визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття її з реєстрації. Вимоги мотивує тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Іншим співвласником квартири був син позивача ОСОБА_4, який помер 07.10.2017 року. Відповідач була співмешканкою сина, була зареєстрована у квартирі, але після смерті сина з жовтня 2017 року вона виїхала з квартири і більше там не проживає, не сплачує за комунальні послуги, не несе витрат по утриманню квартири. Фактичне місце проживання відповідачки невідомо, так як вона не спілкується з позивачем. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачки у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів, неможливості оформити субсидію. Посилаючись на ст.ст. 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, позивач просить виселити відповідачку та визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі позивача, знявши її з реєстрації.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов в повному обсязі, пояснив, що власниками квартири були його батько (позивач) та брат. В квартирі проживали брат та його співмешканка ОСОБА_3 (відповідачка). Брат зареєстрував відповідачку у даній квартирі. Спільних дітей у них не було. Шлюб вони не укладали. Вони вели асоціальний спосіб життя, зловживали спиртними напоями. Брат помер 07.10.2017 року. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його батько ОСОБА_2 (позивач) та брат ОСОБА_1 (представник), інших спадкоємців немає. Після смерті брата відповідачка виїхала з квартири, нібито до своїх батьків у Харківську область, однак фактичне місце її проживання ні позивачу, ні представнику не відоме. З реєстрації відповідачка не знялася, і на даний час виникають проблеми з оплатою комунальних послуг, оформленням субсидії.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будь-яких заяв не подавала, про час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання, за повідомленим місцем проживання родичів, через оголошення на сайті суду.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є співвласником квартири за адресою: м. Суми, вул. І. Сірка (колишня ОСОБА_5), 27, кв. 31, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (а.с.17).
Другим співвласником даної квартири був ОСОБА_4 (а.с.17).
ОСОБА_4 помер 07.10.2017 року (а.с.16).
Згідно довідки МЄІРЦ від 27.11.2017 року, у квартирі за адресою: м. Суми, вул. І. Сірка (колишня ОСОБА_5), 27, кв. 31, були зареєстровані ОСОБА_4 (з 18.02.2000 року по день смерті 07.10.2017 року), та ОСОБА_3 (а.с.18).
З копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся брат померлого ОСОБА_1 (а.с. 153).
Також встановлено, що батько померлого ОСОБА_2 подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 на користь свого другого сина (брата померлого) ОСОБА_1 (а.с.162).
Інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались.
З інформації Зарічного районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що відомості про державну реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відсутні (а.с.191).
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Із письмових матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що відповідачка була співмешканкою померлого власника квартири.
Доказів того, що відносини між ОСОБА_4 ОСОБА_3 мали статус цивільного шлюбу - суду не надано.
З довідки КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» вбачається, що ОСОБА_3 зверталась до даного медичного закладу з приводу надання психіатричної допомоги, однак на обліку у психіатра не перебуває (а.с.187, 188).
Відповідачка була зареєстрована у квартирі, належній позивачу та його сину, однак після смерті ОСОБА_4 відповідачка не проживає за місцем реєстрації більше року.
Доказів щодо домовленості про користування квартирою між власником квартири (позивачем) та відповідачкою суду не надано.
Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачки у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати, а також позбавлений можливості оформити субсидію.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованою, і відповідачка визнаються судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом зняття її з реєстрації за вказаною адресою.
Щодо позовної вимоги про виселення судом встановлено, що відповідачка з жовтня 2017 року фактично не проживає у спірній квартирі, виїхала з неї після смерті ОСОБА_4, не намагалась вселитися до спірної квартири, а тому позовна вимога про виселення відповідачки є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦК України, оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 640 грн.
На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3), третя особа: Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради, місце знаходження: м. Суми, вул. Горького, 21, про виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації задовольнити частково.
Позов в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом зняття її з реєстрації за вказаною адресою.
В задоволенні позову в частині вимог про виселення відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частину понесеного ним судового збору у розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 10.04.2019 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова