Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 654/4218/15-ц

провадження № 61-1192св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - фермерське господарство «Аделаїда»,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року у складі колегії суддів: Цуканової І. В., Вейтас І. В., Склярської І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ФГ «Аделаїда», третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 липня 2015 року в с. Чулаківка Голопристанського району Херсонської області по вул. Дорожній, з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем ЗАЗ-110307-42, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ФГ «Аделаїда», з яким ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах, сталася ДТП з автомобілем «Nissan JUKE», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивача.

Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача було пошкоджено. Згідно звіту про оцінку автомобіля розмір шкоди складає 246 236 грн. Крім того позивач поніс витрати в розмірі 1 000 грн на проведення оцінки та послуги евакуатора в розмірі 5 412 грн. Всього розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП, складає 252 648,52 грн.

Оскільки належний ФГ «Аделаїда» транспортний засіб було застраховано ПАТ «СК «Провідна», в кінці вересня 2015 року позивач отримав страхову виплату в розмірі 49 500 грн. Оскільки розмір відшкодування, перерахований страховою компанією, не покрив розмір завданої шкоди, тому позивач просив стягнути з відповідача майнову шкоду, в розмірі 203 148,52 грн та судові витрати.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року в складі судді: Гаврильченко Ю. В. позов задоволено. Стягнуто з ФГ «Аделаїда» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 203 148,52 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 та ФГ «Аделаїда» перебували у трудових відносинах, а день, час і місце скоєння ДТП, свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час виконання ним трудових обов'язків. Будь-яких доказів, що ОСОБА_3 неправомірно заволодів транспортним засобом, що належить ФГ «Аделаїда», матеріали справи не містять. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3 під час виконання ним своїх трудових обов'язків, то завдана позивачу матеріальна шкода повинна бути відшкодована ФГ «Аделаїда» з яким ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах. Страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої з вини ОСОБА_3, який на момент вчинення ДТП знаходився в трудових відносинах з ФГ «Аделаїда».

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року апеляційну скаргу ФГ «Аделаїда» задоволено. Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_3 під час ДТП не виконував свої трудові (службові) обов'язки. Позивач та ОСОБА_3 не довели тієї обставини, що ДТП сталося під час виконання останнім вказівок безпосереднього керівника ОСОБА_6

У червні 2016 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржене рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 під час ДТП перебував у трудових відносинах із ФГ «Аделаїда» та виконував трудові обов'язки, тому саме ФГ «Аделаїда» повинно відповідати за позовом.

У червні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржене рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 під час ДТП перебував у трудових відносинах із ФГ «Аделаїда» та виконував трудові обов'язки, тому саме ФГ «Аделаїда» повинно відповідати за позовом. Вказує, що ОСОБА_3 із посадовою інструкцією ознайомився після ДТП, а саме 29 липня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

У серпні 2016 року ОСОБА_3 надав заперечення на касаційну скаргу, в якій просить касаційну скаргу задовольнити. Заперечення мотивовані тим, що на момент ДТП ОСОБА_3 виконував свої трудові функції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені у касаційних скаргах, з таких мотивів.

Суди встановили, що автомобіль «ЗАЗ-110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно свідоцтву про реєстрацію серії НОМЕР_4, належить ФГ «Аделаїда», яке застрахувало свою відповідальність в ПрАТ «СК «Провідна» за договором страхування №АІ/4824062/2209/15 від 20 квітня 2015 року.

29 липня 2015 року о 11.40 год. в с. Чулаківка по вул. Дорожній, Голопристанського району Херсонської області, з вини ОСОБА_3, який керував автомобілем «ЗАЗ-110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася ДТП, в якій був пошкоджений автомобіль марки «Nissan JUKE», реєстраційний номер НОМЕР_3, належний на праві власності позивачеві ОСОБА_2, який ним керував.

Обставини, при яких сталася дорожньо-транспортна подія, і вина ОСОБА_3 у зіткненні транспортних засобів встановлена та ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 124 КпАП України, постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2015 року.

ОСОБА_3 з 01 січня 2009 року по 02 листопада 2015 року перебував у трудових відносинах з ФГ «Аделаїда», що підтверджується наказом №16-к від 01 січня 2009 року, згідно якого ОСОБА_3 прийнятий на роботу трактористом. Згідно наказу №67-к від 02 листопада 2015 року звільнений з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Як пояснив у судовому засіданні, допитаний як свідок третя особа ОСОБА_3, транспортний засіб «ЗАЗ-110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_1, був йому переданий керуючим підприємством ОСОБА_6, за усною домовленістю з яким ОСОБА_3 використовував цей транспортний засіб для виконання поїздок до місця роботи. Вказану обставину підтвердив і допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6

Згідно висновку спеціаліста, викладеному у звіті про оцінку автомобіля «Nissan JUKE», реєстраційний номер НОМЕР_2, від 06 серпня 2015 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 (свідоцтво НОМЕР_5 від 29 жовтня 2007 року), розмір завданої власнику автомобіля ОСОБА_2 майнової шкоди складає 246 236,52 грн. Позивачем також понесені додаткові витрати за послуги евакуатора в розмірі 5 412 грн та витрати за визначення вартості завданого матеріального збитку в розмірі 1 000 грн. Всього сума шкоди, завданої внаслідок ДТП, складає 252 648,52 грн.

Належний ФГ «Аделаїда» транспортний засіб було застраховано ПАТ «СК «Провідна» і позивач отримав страхову виплату в розмірі 49 500 грн.

При задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із ФГ «Аделаїда», а день, час і місце скоєння ДТП, свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив ДТП під час виконання ним трудових обов'язків.

При скасуванні рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про відмову у задоволенні позову апеляційний суд зробив висновок, що ОСОБА_3 під час ДТП не виконував свої трудові (службові) обов'язки.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб'єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв'язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Суд першої інстанції, на підставі показів свідка ОСОБА_3 встановив, що транспортний засіб «ЗАЗ 110307-42» був переданий для ОСОБА_3 керуючим підприємством ОСОБА_6 за усною домовленістю з яким ОСОБА_3 використовував його для виконання поїздок до місця роботи. використовував автомобіль крім поїздок до місця роботи й для виконання своїх безпосередніх трудових обов'язків, зокрема того дня за вказівкою агронома ОСОБА_9 він поїхав в с. Чулаківка забрати зі складу ФГ «Аделаїда» необхідні запчастини і по дорозі туди сталася дорожньо-транспортна пригода. Вказану обставину підтвердив і допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6

Суд першої інстанції встановив, що такі ж пояснення надавав ОСОБА_3 при складенні працівниками ДАІ протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів, що ОСОБА_3 неправомірно заволодів транспортним засобом, що належить ФГ «Аделаїда», матеріали справи не містять.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позову.

Згідно статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Доводи касаційних скарг дають підстави для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити, оскаржене рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року скасувати.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило