РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2325/19

Провадження № 2-о/643/210/19

04.03.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря - Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ,заінтересована особа Ізюмська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання зі однією сімєю з ОСОБА_2, померлої 05.12.2017 в період часу з 01.02.2005 по 18.04.2012 за адресою АДРЕСА_1, встановити факт, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 05.12.2017 року.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначила, що вона з 01.02.2005 року мешкає постійно за адресою АДРЕСА_2, та здійснювала догляд, вирішувала питання лікування, опікувалась закупівлею продуктів та лікарських засобів для ОСОБА_2, належним чином виконувала покладені на неї обовязки опікуна.

05 грудня 2017 року ОСОБА_2 померла, про що заявнику видано свідоцтво про смерть від 06.12.2017.Заявник, як опікун, поховала підопічну,після смерті ОСОБА_2 рідних, родичів в неї не залишилось, на спадщину ніхто не претендує. Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала з померлою однією сімєю понад 5 (пять років) до дня відкриття спадщини, а саме з 01.02.2005 року по 18.04.2012 року

Заявник у встановлений законом строк звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_3 Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини за законом, та просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої в АДРЕСА_3.

12.06.2018 року державним нотаріусом ОСОБА_3 Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області видано постанову № 1600/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка вмотивована тим, що заявник не є спадкоємцем ані за заповітом, ані за законом.

Таким чином, заявник позбавлена можливості у позасудовий спосіб довести факт постійного проживання із ОСОБА_2 протягом понад пяти років, та претендувати, як спадкоємець четвертої черги за законом, на спадщину. У звязку з викладеним заявник звернулась до суду з завою про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем понад п'ять років .

Заявник підтримала доводи заяви та просила її задовольнити, справу розглядати за її відсутністю.

Зацікавлена особа Ізюмська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явились, просили слухати справу у відсутність представника нотаріальної контори .

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За приписами ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримано у спадок 3/6 частини квартири № 215 в житловому будинку № 73, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, про, що свідчить свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в реєстрі за № 4-223,видане державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 від 25.02.2011.

Власником іншої частки 3/6 частини квартири № 215 в житловому будинку № 73, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців була ОСОБА_2.

Спадок заявником отримано в звязку із тим, що з 01.02.2005 року вона постійно мешкала за адресою м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців , б. 73, кв. 215, однією сімєю з власником вказаної квартири, - ОСОБА_5, та її дочками, - ОСОБА_6 та ОСОБА_2, які були зареєстровані за тією ж адресою.

Заявник іншого житла не мала, проживала однією сімєю, ділила побут і здійснювала догляд за мешканками, допомагала їм із придбанням одягу, продуктів, ліків, тощо надавала матеріальну допомогу на їхні потреби, фактично утримувала та здійснювала догляд за помешканням (сплачувала комунальні платежі, купувала побутову техніку, робила поточний ремонт).

10 січня 2009 року померла ОСОБА_5 і власниками квартири № 215 за адресою м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців , б. 73 стали її доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_2, які прийняли спадщину фактично, у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України.

27.11.2009 року рішенням Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною.

11 липня 2010 року померла ОСОБА_6, яка залишила заповіт на імя заявника, ОСОБА_1 . Заявник спадщину у вигляді 3/6 частин квартири 215 за адресою м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, б. 73 прийняла, згодом отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєструвавши своє місце проживання у вказаній квартирі.

Весь цей час, заявник продовжувала проживати та піклуватися про сімю ОСОБА_6, а 05.10.2010 року рішенням Московського районного суду м. Харкова опікуном над недієздатною ОСОБА_2 призначено заявника ОСОБА_1В При цьому судом та органом опіки та піклування встановлена та обставина, що інших близьких та родичів у ОСОБА_2 немає.

З Довідки дільниці № 40 КП «Жилкомсервіс» від 31.05.2018 № 1022, виданої заявнику, ОСОБА_1 вбачається, що вона з 01.02.2005 постійно мешкає постійно за адресою АДРЕСА_2, та здійснювала догляд, вирішувала питання лікування, опікувалась закупівлею продуктів та лікарських засобів для ОСОБА_2

Заявник здійснювала належний догляд за недієздатною ОСОБА_2, вирішувала всі питання догляду, закупівлі продуктів харчування та лікарських засобів, питання лікування, належним чином виконувала покладені на неї обовязки опікуна.

09.04.2012 згідно медичних показань та рекомендації лікаря, ОСОБА_2 надана путівка до Червонооскільського психоневрологічного інтернату куди заявнику довелось відвезти свою підопічну.

Заявник свою підопічну не покинула і продовжила належне піклування над ОСОБА_2, їздила провідувала, а також відправляла посилки з продуктами харчування та необхідними ліками, якщо не було можливості особисто провідати, що підтверджується квитанціями наданими до заяви.

05 грудня 2017 року ОСОБА_2 померла, про що заявнику видано свідоцтво про смерть від 06.12.2017 року.

Заявник, як опікун, поховала підопічну, після смерті ОСОБА_2 рідних, родичів в неї не залишилось, на спадщину ніхто не претендує

ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала з померлою однією сімєю понад 5 (пять років), а саме з 01.02.2005 по 18.04.2012 року..

Заявник ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_3 Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини за законом, та просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої в АДРЕСА_3.

12.06.2018 року державним нотаріусом ОСОБА_3 Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області видано постанову № 1600/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка вмотивована тим, що заявник не є спадкоємцем ані за заповітом, ані за законом.

Факт проживання однією сімєю заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлої 05.12.2017 в період часу з 01.02.2005 по 18.04.2012 за адресою АДРЕСА_1 підтверджується: довідкою дільниці № 40 КП «Жилкомсервіс» від 31.05.2018 № 1022, виданої заявнику, ОСОБА_1 з якої вбачається, що вона з 01.02.2005 постійно мешкає постійно за адресою АДРЕСА_2, та здійснювала догляд, вирішувала питання лікування, опікувалась закупівлею продуктів та лікарських засобів для ОСОБА_2, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2010 року відповідно до якого заявник призначена опікуном над недієздатною ОСОБА_2І . ,поясненнями ОСОБА_7, ОСОБА_8

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш пяти років до часу відкриття спадщини

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно копії спадкової справи № 29/2018 після смерті ОСОБА_2 , померлої 05.12.2017 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1, вказана заява була зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 52 від 24.01.2018 року.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування»при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Тобто, сім'ю, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Ці права і обов'язки не обов'язково мають бути обов'язками щодо взаємного утримання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_2 , померлої 05.12.2017 в період часу з 01.02.2005 по 18.04.2012 за адресою АДРЕСА_1 та вона є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 05.12.2017 року

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 19, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 293-294 ЦПК України, ст.1268 ЦК України ,суд -

В и р і ш и в :

ОСОБА_9 Вікторівни про встановлення факту проживання однією сімєю - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_2, померлої 05.12.2017 року в період часу з 01.02.2005 року по 18.04.2012 року за адресою АДРЕСА_1.

Встановити факт ,щоОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 05.12.2017 року

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.