Справа № 539/3063/19
Провадження № 2/539/1109/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Алтухової О.С.,

за участю секретаря - Ануфрієвої Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача - Павліченка В.Г., Захарченка В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубнижитлобуд - 2010" про стягнення понесених витрат (збитків) та зобов`язання вчинити певні дії за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті без достатніх правових підстав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ТОВ «Лубнижитлобуд - 2010» про стягнення понесених витрат (збитків) та зобов`язання вчинити певні дії за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті без достатніх правових підстав в розмірі 73943,66 грн. та 3 % річних - 11275,44 грн., а всього грошових кроштів врозмірі 85219,10 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому, як ветерану військової служби ЗС України згідно із рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради від 25.11.2009 р. № 315 на склад сім`ї із 6 чоловік було видано ордер на право зайняття вільного житлового приміщення житловою площею 68,5 кв. м., що складається з 4 кімнат в ізольованій квартирі АДРЕСА_1 . Вселенням до квартири, погодженням її приватизації, балансоутримуванням, обслуговуванням та управлінням опікується відповідач ТОВ «Лубнижитлобуд-2010».

Позивач вказує на те, що неодноразово звертався до державних органів, до МО України, до ТОВ «Лубнижитлобуд 2010», а також до суду зі скаргами та позовами на незадовільний технічний та санітарний стан отриманого житла, за захистом порушеного права на житлове приміщення.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 12.04.2005 Лубенським МБТІ ВАТ "Лубнижитлобуд" видано відповідно до рішення міськвиконкому свідоцтво на право власності на 14-ти квартирний житловий будинок загальною площею 1037,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

13.07.2016 року ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» звернувся із заявою до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , за наслідками розгляду якого відповідачем було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 13 липня 2016 року, індексний номер 30442469, а також рішення про припинення права власності від 14 липня 2016 року, індексний номер 30449105, на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» у зв`язку з відмовою власника від права власності.

29.09.2016 року представник ТОВ «Лубнижитлобуд-2010» Захарченко В. Г . звернувся до відповідача для внесення змін до запису Державного реєстру прав на вказаний вище об`єкт нерухомого майна було встановлено, що при відкритті розділу на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було допущено технічну помилку - в загальній площі об`єкта нерухомого майна внесено 545,5 кв.м. замість 1037,9 кв.м.

За наслідками розгляду вказаної заяви державним реєстратором винесено рішення про внесену зміну до запису Державного реєстру прав на право власності на нерухоме майно за номером 15376869 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 31623261.

Позивач ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вважаючи, що прийнятими рішеннями відповідач позбавляє їх права на забезпечення належного виконання ТОВ "Лубнижитлобуд 2010" зобов`язань як співвласника спірного об`єкта нерухомого майна, звернулись до суду з позовом, згідно якого було прийнято рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області по справі № 539/17/18 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ТОВ Лубнижитлобуд 2010», виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, КП Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації про визнання рішень і свідоцтва про право власності недійсними та скасування відомостей про реєстрацію права власності, яким позивачам було відмовлено.

Втім, рішенням № 539/17/18 встановлено, що спорудження Замовником ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» для військовослужбовців та їх сімей житла у 14-ти кв. будинку АДРЕСА_1 здійснені з порушеннями.

ВАТ «Лубнижитлобуд» подало до органів державної статистики звіт за формою № 2-буд (квартальна) про реалізацію дозволу на виконання будівельних робіт» за IV квартал 2004 року "по об`єкту будівництва «Житловий будинок» за адресою АДРЕСА_1 , в якому не відображено прийняття в експлуатацію загальної площі житла за рахунок коштів державного бюджету.

Рішенням від 23.02.2005 р. № 47 виконавчий комітет Лубенської міської ради видав ордери на вселення до будинку АДРЕСА_1 , як військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей, яке вони відразу приватизували та зареєстрували отримане право приватної власності на житло у Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «Лубенське МБТІ. На час видачі їм ордеру на вселення до об`єкту по АДРЕСА_1 : у власника об`єкту відповідача ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» існувало право власності лише на стіни будівлі, які на думку позивача не відповідають вимогам з енергозбереження; на матеріали покрівлі у виді б/у 8-ми хвильового шиферу, який після снігових навантажень постійно руйнується; на вікна з подвійним склінням власного ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» виробництва; на двохфонтурні вітчизняні котли опалення типу Комфорт-10, , що їх ТТХ не розраховані на підігрів води до мінімальної санітарної норми, та які не мають ліцензії на їх використання в державі Україна для житлових будинків, тощо, а на дату видачі їм ордеру у 2005 року до обєкту нежитлова будівля, дитячий садок (реєстраційний номер 5157775) останній значився зареєстрованим за ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» згідно номеру запису: 189 в книзі: 2 від 19.03.2004 в частці 1/1 на підставі договору купівлі-продажу N9 265 між ВАТ «Лубнижитлобуд» та ВАТ «Шліфверст» від 16.10.2003 та акту прийому-передачі від 30.10.2003 р.

Позивач вказує, що право власності позивача на квартиру у будинку АДРЕСА_1 є набутим на підставі вимог пункту З ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв. м. загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 кв. м. на сім`ю. Підставою для погодження такої приватизації квартир позивача слугує факт отримання забудовником ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» коштів Державного бюджету України в сумі 1307779,2 грн, що становить 99,76% від Ціни Договору. Після цього виконавчий комітет Лубенської міської ради 28.03.2005 р. ухвалив рішення за № 63, згідно із яким власником будинку по АДРЕСА_1 визнав ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» та видав останньому спірне Свідоцтво про право приватної власності від 12.04.2005 року НОМЕР_4 для подальшої державної сеєстрації будинку, маючи при цьому мету у приховуванні від контролюючого органу факт не законного використання (розкрадання) коштів Державного Бюджету України в особливо великому розмірі, отриманих 19.12.2004 р. на вимогу п. 2.2. Договору № 227/УПБ-40Д.

Згідно пункту 1.1. цього договору встановлено, що медою Договору є забезпечення житлом безквартирних в/службовців ЗС України, яке здійснюється за рахунок Державного бюджету України, шляхом пайової участі «Пайовика» у спорудженні «Замовником» 14-ти квартирного житлового будинку АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що «Замовник» зобовязується збудувати та передати «Пайовику» через «Платника» у термін до 31.12.2004 р. в зазначеному в п. 1.1 житловому будинку 11 (одинадцять ) квартир загальною площею 900,37 кв.м. з оформленням акту прийняття-передачі цього житла та реєстрацію права власності, відповідно до чинного законодавства;

Стан квартир, які за Договором «Замовник» зобовязується передати «Пайовику» через «Платника» повинен відповідати проектно-кошторисній документації на будівництво будинку та вимогам чинних нормативно-правових актів (державних норм, тощо) у галузі будівництва і експлуатації обєктів житлового призначення. Тобто квартири, які за Договором «Замовник» зобовязується передати «Пайовику» через «Платника» повинні бути готові для проживання в них і виконані під ключ. 15 липня 2019 року у звязку із істотним порушенням строків та якості виконаних робіт на адресу ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» позивач направив Претензію про відшкодування шкоди, заподіяної Товариством при виконанні обовязків Договору №227/УПБ-40Д від 14.12.2004 року на загальну суму понесених ним витрат (збитків) 73943,6 грн., та про зобовязання вчинити певні дії, яка відповідачем залишилася без задоволення.На підставі вищевикладеного позивач прохає суд стягнути з ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті Товариством без достатніх правових підстав, понесені ним витрати (збитки) на суму 73943,66 грн та 3% річних - 11275,44 грн., а всього грошові кошти в сумі 85219,10 грн. Зобовязати ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» в місячний термін з дати набрання рішенням суду законної сили, за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті Товариством без достатніх правових підстав, улаштувати шатрову покрівлю 14-ти квартирного жилого будинку по АДРЕСА_1 металочерепицею Монтерей.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені безпосередньо у позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача.

Представники відповідача Павличенко В.Г. , Захарченко В.Г. позовні вимоги позивача не визнали, заперечують проти їх задоволення. Надали відзив на позов, в якому доводи щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію витрат, понесених ним на покращення своєї приватної власності, спростовують, вважають їх надуманими та безпідставними.

Заслухавши доводи сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 16.10.2003 року ТОВ "Лубнижитлобуд" на підставі договору № 265, укладеного з ВАТ "Шліфверст" придбав будівлю дитячого садка по пр-ту Володимирський, 111 ум. Лубни, та право колективної власності на об`єкт "нежитлова будівля, дитячий садок" зареєстрував згідно номеру запису 189 в книзі 2 КП «Лубенське МБТІ» від 19.03.2004 року за реєстраційним номером 5157775.

25.12.2003 року ТОВ "Лубнижитлобуд" отримало рішення Лубенської міської ради № 348 від 25.12.2003 року «Про дозвіл на будівництво, добудови, реконструкції та переобладнання приміщень різних форм власності» по АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 28.07.2004 року «Про дозвіл на будівництво, добудови, реконструкцію та переобладнання» продовжено термін переобладнання дитячого садка по проспекту АДРЕСА_1 під житловий будинок до 01.01.2005 року. Власник ВА «Лубнижитлобуд».

Згідно до договору на пайову участь в будівництві житла від 14 грудня 2004 року № 227/УПБ-40Д, укладеного між ВАТ "Лубнижитлобуд" (Замовник), Міністерством оборони України (Пайовик) та Північним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (Платник), передано одинадцять квартир будинку МО України згідно з Актом прийому-передачі від 30.12.2004 року.

18.11.2004 р. комісією в складі представників ВАТ "Лубнижитлобуд" та Міністерства оборони України обстежено технічний стан квартир запропонованих для продажу МО України, про що складено Акт, в якому зазначено станом на 19.11.2004 р. по житловому будинку виконано наступні роботи: фарбування фасаду, газо- та водопостачання, сантехнічні роботи, благоустрій двору з під`їздними дорогами. Зазначено номера 11 квартир, в тому числі і квартира позивача ОСОБА_1 № 11, в яких проведено оздоблювальні роботи виконані роботи по влаштуванню індивідуального опалення, сантехнічні роботи, встановлено віконні та дверні блоки, підлога - лінолеум, виконане перша стадія електромонтажа. Акт підписано сторонами. Виконавши всі зобов`язання по договору з Міністерством оборони актом передачі житла Міністерству оборони України від 30.12.2004 р. вказані 11 квартир у житловому будинку по АДРЕСА_1 передані через начальника Лубенської КЕЧ Міністерству оборони України.

Згідно Акту передачі житла від 30.12.2004 року Голова правління ВАТ «Лубнижитлобуд» Костенко М.І. з однієї сторони, та начальник Північного управління капітального будівництва МОУкраїни Шуманчук В.М ., з другої, сторони передали 11 квартир по АДРЕСА_1 врахунок договору на пайову участь в будівництві житла, реєстраційний номер 227/УПБ-40 від 14.12.2004 року. Житло, що передається відповідає вимогам БНіП. Акт підписаний обома сторонами.

Згідно архівного витягу з рішення виконкому Лубенської міської ради від 28.03.2005 року №63 ВАТ «Лубнижитлобуд» визнано власником 14-ти квартирного жилого будинку, загальною площею 1037,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення міськвиконкому від 28.03.2005 року Лубенським МБТІ 12.04.2005 року ВАТ "Лубнижитлобуд" видано свідоцтво на право власності на 14 - ти квартирний житловий будинок загальною площею 1037,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .( а.с.85)

ВАТ «Лубнижитлобуд» реорганізовано у ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» 14.07.2010 р., який є правонаступником ВАТ «Лубнижитлобуд».

Згідно рішення виконкому Лубенської міської ради № 315 від 25.11.2009 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї виданий ордер на заселення квартири АДРЕСА_1 ( а.с.83).

28.12.2009 року ОСОБА_1 та членами його сім`ї отримано свідоцтво на право власності на квартиру АДРЕСА_1 . ( а.с.84).

Як встановлено судом, 21 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Військової прокуратури Полтавського гарнізону з заявою про порушення кримінальної справи стосовне посадових осіб МО України, які на думку заявника порушили його права на забезпечення житлом, яке б відповідало державним будівельним нормам. На що листом заступника військового прокурора Полтавського гарнізону Д. Бондарець від 22.02.2011 року, надісланого заявнику було вказано про те, що за peзyльтaтaми проведеної перевірки, під час прийому житлової площі для розподілу представниками Лубенської КЕЧ перевірялась відповідність житла житловим стандартам, а саме наявність вікон, дверей, системи опалення, водопостачання, наявність електричної мережі і т.д. Крім того, в листі зазначено, що після розподілу квартири ОСОБА_1 у грудні 2010 року представники державної технічної комісії перевіряли відповідність вимогам будівельних норм квартири № 11 в присутності ОСОБА_1 . Під час проведення даної перевірки скарг від ОСОБА_1 на непридатний для проживання стан квартири невідповідність житла вимогам будівельних норм не надходило. За заявою ОСОБА_1 відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з позовними заявами про визнання дій неправомірними та скасування рішень виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області щодо порушення його прав і внесення у правовстановлюючий документ на житло неправдивих відомостей, а саме запису загальної площі об`єкта нерухомого майна, будинку АДРЕСА_1 .

Згідно копії заперечення МО України від 22.04.2004 року по справі № 539/1175/14-Ц/2014р. зазначається, що сторони по договору № 227/УПБ-40Д взяті на себе зобов`язання виконали повністю, на момент вселення ОСОБА_1 у квартиру № 11 за зазначеною адресою претензій до її технічного стану не було. Після вселення та приватизації квартири позивач почав висувати претензії до технічного стану квартири подаючи позовні заяви до суду у задоволенні яких йому було відмовлено, що підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду від 16.04.2018 року справа № 539/17/18, постановою Лубенського міськрайонного суду справа № 816/776/17.

Також, судом взято до уваги пояснення сторони відповідача стосовно ремонту, який провів за свій кошт позивач, відшкодування за який прохає стягнути з ТОВ «Лубнижитлобуд 2010», а саме: заміни газового котла «Комфорт -10», який був встановлений в квартирі позивача. Відповідач вказує на те, що котел було встановлено працівниками ВАТ «Лубнижитлобуд» у 2004 році і передано разом з квартирою № 11 МО України . Його гарантійний строк експлуатації і аналогічних газови приладів становить 2 роки. Цей строк давно закінчився. Крім того, відповідно до проекту ВАТ «Лубнижитлобуд» у квартирі позивача було встановлено систему опалення з чавунних батарей та металевих труб. Причини для заміни системи внутрішньоквартирного опаленн позивачем не надано. Також позивач не надав суду доказів псування (протікання) батарей. При встановленні даних конструкцій , вони відповідали всім вимогам сертифікації і якості. Після розподілу квартири ОСОБА_1 у грудні 2010 року представники державної технічної комісії перевіряли відповідність вимогам будівельних норм квартири № 11 в присутності ОСОБА_1 . Під час проведення даної перевірки скарг від ОСОБА_1 на непридатний для проживання стан квартири невідповідність житла вимогам будівельних норм не надходило. За заявою ОСОБА_1 відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину.

Що стосується рахунків позивача щодо заміни вікон, суд взяв до уваги доводи відповідача , який пояснив, що замовником ВАТ «Лубнижитлобуд» було зроблено заміну зі звичайних віконних блоків з тройним остеклениям на віконні блоки з дерев`яного євро- брусу з склопакетами, що підтверджується Актом про технічний огляд віконних блоків житлового будинку по АДРЕСА_1 від 18.10.2010 р. складений інженером ПП «Лубнитехбуд» ОСОБА_8 , про те, що дерев`яні віконні блоки з склопакетами 4М1-16-4М1 на момент монтажу відповідали СНиП ІІ-3-79 «Строительная теплотехника» (що діяв на той період), та були застосовані в даній будівлі для заповнення віконних прорізів. Що підтверджує їхню повну відповідність будівельним нормам. Позивач у своїх розрахунках надає документи (чеки), щодо утеплення зовнішніх стін своєї квартири, але утеплення зовнішніх огороджуючих конструкцій проектом не передбачалося. Згідно проекту проведено утеплення на горищньому перекритті приміщення.

Згідно протоколу виробничої наради по розгляду звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Державної Архітектурно-будівельної інспекції від 23.09.2010р. за участю начальника інспекції ДАБК у Полтавській області Зірка Г.Г., головний архітектор міста Шмонденко А.Г., заступника міського голови Кадученко Т.Б. та інші служби міськвиконкому начальником інспекції ДАБК у Полтавській області Зірка Г.Г. відмічено, що при особистому огляді квартири № 11 за участю головного архітектора міста Шмонденка А.Г. , заступника начальника інспекції ДАБК Сліпченка І.Ф. в присутності дружини заявника ОСОБА_1 , було виявлено, що квартира знаходиться у відмінному стані, що підтвердила дружина заявника. Технічний стан будинку добрий, будь-яких пошкоджень, цвілі, грибку і т.п. не виявлено. Усі інженерні мережі працюють нормально.

Також судом взято до уваги посилання позивача на ст. 875 ЦК України щодо переобладнання нежитлової будівлі дитячого садка по АДРЕСА_1 у житлову будівлю та укладання договору з МО України на передачу 11-ти квартир для забезпечення військовослужбовців житлом є не вірним. Позивач вважає, що вище вказані відносини регулюються за договором будівельного підряду, де ВАТ «Лубнижитлобуд» є підрядником. Однак, договір № 227/УПБ-40Д від 14.12.2004 року є договором на пайову участь , а не підряду, де замовником є ВАТ «Лубнижитлобуд», а пайовиком МО України.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Посилання позивача на ст. 875 ЦК України щодо переобладнання нежитлової будівлі дитячого садка по АДРЕСА_1 у житлову будівлю та укладання договору з МО України на передачу 11-ти квартир для забезпечення військовослужбовців житлом є не вірним, оскільки позивач помилково вважає, що вище вказані відносини регулюються за договором будівельного підряду, де ВАТ «Лубнижитлобуд» є підрядником. Оскільки, договір № 227/УПБ-40Д від 14.12.2004 року є договором на пайову участь, а не підряду, де замовником є ВАТ «Лубнижитлобуд», а пайовиком МО України.

Також позивачем в позові чітко не визначено предмету позову: стягнення з відповідача збитків чи понесених ним витрат за ремонт свого житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У позовній заяві при обгрунтуванні позовних вимог не зазначено які саме речі, майно, належне позивачу було знищене чи пошкоджене внаслідок винних дій відповідача, які реальні збитки йому були завдані. Те ж саме стосується і упущеної вигоди, про що також не вказано позивачем.

Згідно наданих відповідачем доказів ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» не перебувало і не перебуває з позивачем ОСОБА_1 в договірних правовідносинах, не несло і не несе перед ним жодних зобов`язань.

Також судом встановлено, що позивачем проведено ремонт своєї квартири за своєю ініціативою, на свій розсуд, за свої кошти, оскільки він є її співвласником, і жодного відношення ані до власності позивача, ані до проведених ремонтних робіт відповідач не має.

Позивач просив стягнути кошти з ТОВ «Лубнижитлобуд 2010», за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті Товариством без достатніх правових підстав. При цьому не вказує, яким чином і які саме кошти (розмір коштів) набуті Товариством без правових підстав, тобто набуті незаконно. Позивачем також не зазначено, яким правоохоронним органом чи судом це встановлено, ним не надано відповідних доказів суду. Також не зазначено, яке відношення до розпорядження коштами Державного бюджету України має відповідач.

Судом також оцінена критично вимога позивача про зобов`язання відповідача улаштувати шатрову покрівлю будинку металочерепицею «Монтерей», оскільки судом з`ясовано, що в проекті покриття покрівлі будинку №111 черепицею «Монтерей» не передбачалося. Згідно проекту покрівля повинна споруджуватися з ондуліну по дерев`яним кроквам. ВАТ «Лубнижитлобуд» як замовник замінив ондулін на нові азбесто-цементні листи, що підтверджується сертифікатом якості листів азбесто-цементних хвильових середнього профіля 40/150 ГОСТ 30340-95. Посилання позивача, що азбесто-цементні шиферні листи заборонені в Європі і не можуть експлуатуватися в Україні, не підтверджено документами або посиланнями на стандарти, які діють в Україні.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору, цього кодексу та інших Актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторони договору № 227/УПБ-40Д на пайову участь в будівництві житла від 14.12.2004 року, взяті на себе зобов`язання виконали, а саме ВАТ «Лубнижитлобуд» збудувало та передало згідно Акту передачі 11-ть квартир, а МО України сплатило кошти за житло та надало квартири військовослужбовцям. Тобто МО України прийняло від ВАТ «Лубнижитлобуд» житловий будинок без жодних зауважень, квартири відповідають вимогам будівельних норм, що підтверджується документами, листами МО України.

Крім того, судом враховано факт, що у процесі тривалої експлуатації житлового приміщення приватизованої квартири позивач вправі здійснювати будь-які дії відносно належного йому приватизованого майна (переобладнувати опалювальну систему, здійснювати ремонт житлового приміщення та замінювати вікна). В свою чергу ТОВ «Лубнижитлобуд 2010», як правонаступник усіх зобов`язань ВАТ «Лубнижитлобуд», не має жодних зобов`язань перед позивачем, щодо компенсації йому витрат коштів на покращення ним своєї приватної власності.

Враховуючи встановлені обставини справи, аналізуючи правові норми, що регулюють правовідносини, виниклі між сторонами, суд дійшов переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ТОВ «Лубнижитлобуд 2010» не перебувало і не перебуває з позивачем ОСОБА_1 в договірних правовідносинах, не несло і не несе перед ним жодних зобов`язань, а одже підстав щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат та зобов`язання його вчинити певні дії за рахунок коштів Державного бюджету суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Статтею 34 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення, якщо обов`язок клієнта з погашення цих витрат визначено угодою. В угоді про надання правової допомоги мають бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк і т. ін.) та може бути визначений їх обсяг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач достовірно підтверджується Договором про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 21.08.2019 року, видатковим касовим ордером 236 від 22.08.2019 року, ордером ПТ № 059166 на надання правової допомоги від 22.08.2019 року, у зв`язку з чим з позивача на користь відповідача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубнижитлобуд - 2010" про стягнення понесених витрат (збитків) та зобов`язання вчинити певні дії за рахунок коштів Державного бюджету України, які набуті без достатніх правових підстав - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубнижитлобуд - 2010" витрати на правову допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубнижитлобуд - 2010", , місце знаходження: 37500, Полтавська область, м. Лубни, вул. Ломоносова, 34.

Повний екст судового рішення складено та підписано 03 вересня 2019 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду О.С. Алтухова