ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4433/19 Справа № 215/5341/18 Суддя у 1-й інстанції - Дудіков А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2019 року, яке ухвалене суддею Дудіковим А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 28 січня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПРАТ «ПІВНГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійні захворювання, у зв'язку із чим, висновком МСЕК від 30.10.2018 року, йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65 % ( 60% - вібраційна хвороба, 5% - туговухість) з 22 жовтня 2018 та визнано людиною з інвалідністю третьої групи безстроково.

Вважає, що у зв'язку з отриманими професійними захворюваннями йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 115 505 000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в звязку з ушкодженням здоровя, у розмірі 40 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та судові витрати у розмірі 3000,00 грн.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутого на користь позивача з відповідача, просить збільшити його розмір до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманих ним професійних захворювань, стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати професійної працездатності, стан здоровя, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні йому для поліпшення стану.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогув апеляційному порядку не оскаржено, у звязку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 21.07.1975 року по 29.10.1976 року працював учнем слюсаря та слюсарем рухомого складу, з 17.01.1979 року по 30.10.2018 року працював бурильником свердловин станка СБШ-250 бурової установки Першотравневого карєру, машиністом бурової установки Першотравневого карєру, ВАТ ПівнГЗК, ПАТ ПівнГЗК, правонаступником яких є відповідач ПРАТ «ПІВНГЗК», у шкідливих умовах праці (а.с.5-8).

30.10.2018 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 8).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 15 травня 2018 року, протокол № 683, у позивача встановлені професійні захворювання з діагнозами: вібраційна хвороба другої стадії: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої гіпертонічною хворобою, дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня з порушенням функцій ходи) суглобів. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 15-16).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 травня 2018 року, причинами виникнення професійних захворювань є перевищення еквівалентного рівня загальної транспортно-технологічної вібрації нормативного від 4 до 14 дБ (105-115 дБ при ГДР 101дБ) згідно ДСН 3.3.6.039-99. Шум еквівалентний рівень звуку перевищує гранично допустимий від 3 до 12 дбА (83-92 дбА при ГДР 80 дбА) згідно ДСН 3.3.6.037-99.

У пункті 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 травня 2018 року, зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи машиністом бурової установки в карєрі виконував роботи з керування буровою установкою під час буріння свердловин, виконував монтаж, демонтаж, переміщення та регулювання бурового устаткування. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації бурової установки, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та шуму.

На підставі санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 21.08.2017р. за №325/4.6-7 та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.04.2014 №248, умови праці машиніста бурової установки в карєрі виробничої бурової дільниці № 6 Першотравневого карєру ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 відносяться: - за показниками виробничої загальної вібрації до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); - за параметрами шуму до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливості); - за показниками мікроклімату робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливості); - за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); - за показниками напруженості праці до 3 класу 1 ступені (шкідливості). Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 3 ступеня (шкідливі).

У пункті 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 травня 2018 року вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені): враховуючи роботу ОСОБА_1 на ПАТ та ПРАТ «ПівнГЗК» впродовж 25 років 06 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо.

Висновком МСЕК від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_1. первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 65 %, (60% - вібраційна хвороба, 5% - туговухість) з 22 жовтня 2018 та визнано людиною з інвалідністю третьої групи безстроково(а.с.19).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обовязку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у звязку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З акту розслідування професійного захворювання від 19 червня 2018 року вбачається, що причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи (25 років 06 місяців) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів, перевищення еквівалентного рівня загальної транспортно-технологічної вібрації нормативного від 4 до 14 дБ (105-115 дБ при ГДР 101дБ) згідно ДСН 3.3.6.039-99, шуму еквівалентний рівень звуку, якого перевищував гранично допустимий від 3 до 12 дбА (83-92 дбА при ГДР 80 дбА) згідно ДСН 3.3.6.037-99 ( а.с.17-20).

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманими професійними захворюваннями, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві звязки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності під час руху, в нього часто виникає біль у спині, суглобах, періодично виникає затерпання рук, підвищена мерзлякуватість кінцівок, поганий слух. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоровї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий стабілізаційний стан його здоровя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з розясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

З акту розслідування професійного захворювання від 19 червня 2018 року (а.с. 17-18) вбачається, що причинами професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи (25 років 06 місяців) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів, а саме перевищення еквівалентного рівня загальної транспортно-технологічної вібрації нормативного від 4 до 14 дБ (105-115 дБ при ГДР 101дБ) згідно ДСН 3.3.6.039-99. Шум еквівалентний рівень звуку перевищує гранично допустимий від 3 до 12 дбА (83-92 дбА при ГДР 80 дбА) згідно ДСН 3.3.6.037-99. Працюючи машиністом бурової установки в карєрі позивач виконував роботи з керування буровою установкою під час буріння свердловин, виконував монтаж, демонтаж, переміщення та регулювання бурового устаткування. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації бурової установки, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації та шуму.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли також з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійних захворювань, які потягли за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв'язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у загальному розмірі 65 % та його визнано людиною з інвалідністю третьої групи, безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки він постійно відчуває біль у спині, суглобах, постійний виражений біль в попереково-крижовому відділі хребта з віддачею в обидві ноги, біль та обмеження обєму рухів в шийному відділі хребта, переважно у ранішній час, біль, обмеження рухів, хрускіт в плечових суглобах, більше лівому, ліктьових та колінних суглобах, утруднену ходу, відчуття затерпання лівої ноги, періодично затерпання руки, підвищена мерзлякуватість кінцівок при охолодженні, зниження слуху, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, порушений нічний сон через больові відчуття. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоровя не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи, тільки на ПРАТ «ПІВНГЗК» (25 років 06 місяців), що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності та визнання позивача людиною з інвалідністю третьої групи, безстроково, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 40 00,00 грн. до 70 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2019 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 40 000,00 гривень до 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: