Проваження № 22-ц/824/3418/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 04 грудня 2018 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_2, поданою до подання позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 04 грудня 2018 року задоволена заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви. Ухвалено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_1, яка не зазначена у заяві ОСОБА_2 як учасник справи і яка є власником вказаної квартири, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі,посилаючись на необгрунтованість ухвали, порушення при її постановленні норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, яку набула правомірно за договором купівлі-продажу від 15 листопада 2018 року і ніяких правовідносин із заявником ОСОБА_2 не має. Вказує на відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, як і відсутність доказів про порушення з її боку прав заявника. Зазначає, що суд допустив порушення норм процесуального права, оскільки розглянув справу без виклику сторін і без судового засідання. Судом не встановлено підстав та предмету позову, складу учасників майбутнього позову на забезпечення якого накладено арешт на її майно.

ОСОБА_2 та інші учасники справи відзиву на апеляційнку скаргу не подали.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Загородній С.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Деснянського районного суду м.Києва як незаконну.

Учасники справи належним чином повідомлялися про час розгляду справи, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник заявника ОСОБА_2 адвокат Боліщук Р.А. повідомлений судом

- 2 -

про час розгляду справи за вказним ним у заяві телефоном НОМЕР_1, що стверджується телефонограмою, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.

Судом встановлено, що 27 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, яка подана ним до подання позовної заявиі мотивована тим, що на виконанні у Броварському міському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1026, виданого 21 червня 2012 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в розмірі 3390950,30 грн.

Заявнику стало відомо, що приватним виконавцем Говоровим П.В. всупереч вимогам чинного законодавства було реалізоване належне боржнику ОСОБА_5 на праві власності майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, а також житлового будинку площею 269,2 кв.м. і присадибної земельної ділянки розміром 0,1320 га, розташованих по АДРЕСА_2. Вважає, що дане майно було відчужене з метою ухилення відповідача ОСОБА_5 від виконання судового рішення про стягнення боргу на його користь.

Заявник просить вжити заходів забезпечення позову до подачі заяви, бо має на меті подати позов до Броварського міськрайонного суду Київської області про визнання недійсними електронних торгів, проведених 18 липня 2018 року ДП «Сетам» щодо продажу належної боржнику кварири АДРЕСА_1.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви,суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки наявністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів у випадку відчуження спірного нерухомого майна призведе до неможливості відновлення прав та законних інтересів заявника.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками судді, поскільки вони зроблені в результаті неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи (ч.2 ст.149 ЦПК).

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог,

- 3 -

пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови ПВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Постановлюючи ухвалу про забезпечення позову, суддя виходив з того, що відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без вжиття заходів забезпечення позову у зв'язку із існуванням ризиків відчуження нерухомоогго майна та ухилення боржника від виконання виконавчого листа.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони є передчасними та невірними.

Обгрунтовуючи свою заяву про забезпечення майбутнього позову, ОСОБА_2 посилався на те, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить відповідачці ОСОБА_7 і реалізована (передана в рахунок погашення боргу) останній через систему електронних торгів «Сетам», які позивач має намір оспорити як незаконні.

Проте із наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 листопада 2018 року, вбачається, що власником спірного нерухомого майна у вигляді квартири є ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 15 листопада 2018 року(а.с.42).

Вказана фізична особа станом на 04 грудня 2018 року, тобто на час постановлення ухвали про забезпечення позову, не була зазначена ОСОБА_2 як учасник справи у поданій ним заяві, правомірність набуття ОСОБА_1 права власності заявником не оспорюється і заявник не зазначає у заяві про можливе заявлення вимог та яких саме до ОСОБА_1, а відтак накладення судом арешту на належне їй майно, за відсутності до неї вимог, порушує права ОСОБА_1 як власника майна, передбачені законом.

Суддя вказаних обставин не врахував і постановив помилкову ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

З огляду на приписи п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов'язкових підстав для скасування ухвали судді першої інстанції в частині накладення арешту на спірну квартиру та ухвалення нового судового рішення, поскільки суддя постановив ухвалу про накладення арешту, яка стосується прав, інтересів та обов'язків ОСОБА_1, яка є власником спірного майна, однак не була залучена до участі у справі і вимог щодо правомірності набуття якою права власності на спірну кваритру заявник не оспорює.

Вирішуючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову апеляційний суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з викладених вище підстав, а саме у зв'язку із відсутністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст.149 ЦПК України з огляду на відсутність посилань у заяві ОСОБА_8 на наявність

- 4 -

майбутнього спору із власником майна ОСОБА_1щодо правомірності набуття останньою права власності на квартиру.

Окрім того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень станом на час розгляду справи апеляційним судом, ОСОБА_2 не подано позову ні до Деснянського районного суду м.Києва, ні до Броварського міськрайонного суд Київської області, про подачу якого останній вказує у заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 04 грудня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: