ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/124/19

Головуючий у першій інстанції - Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/507/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.,

секретар: Герасименко Ю.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення матеріальної шкоди,

дата складання повного тексту: 19 лютого 2019 року, смт.Куликівка,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління ПФУ про стягнення матеріальної шкоди (індексації пенсії за період з 01 травня 2016 року по 01 лютого 2019 року включно) в розмірі 34832 грн.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Куликівського районного суду від 06 серпня 2015 року визнано неправомірними дії відповідача щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_2, зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплату йому пенсії відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 за період з 01 січня 2015 року. Позивач зазначив, що дійсно з 01 січня 2015 року по 01 травня 2016 року його пенсія була проіндексована відповідно до чинного законодавства, проте в подальшому відповідач на протязі тривалого часу свідомо, безпідставно, не виплачує позивачу пенсію в повному обсязі. За період з 01 травня 2016 року по 01 лютого 2019 року відповідач не проводячи індексацію пенсії заборгував позивачу 34832 грн.

Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі та роз'яснено позивачу право на звернення з позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу з цього питання.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позов заявлено лише про відшкодування матеріальної шкоди (суми індексації пенсії за період з 01 травня 2016 року по 01 лютого 2019 року включно). Також зазначив, що оскільки ним заявлено лише вимоги про відшкодування шкоди, які згідно з ч.2 ст.21 КАС підлягали б розгляду адміністративним судом лише за умови, якщо вони були заявлені в одному провадженні з вимогами вирішити публічно-правовий спір, то такі вимоги повинні розглядатися в цивільному судочинстві.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справі повідомлені належним чином. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність ухвали першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за позовом являється суб'єктом владних повноважень, з яким позивач у цивільно-правових відносинах не перебуває, а заявлений ним спір належить до публічно-правових, стосується бездіяльності суб'єкта владних повноважень, яка на думку позивача є протиправною.

Однак з таким висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди, яку визначив, як невиплачену індексацію пенсії.

Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та запропоновано уточнити позовні вимоги, адже позивач не врахував, що матеріальна шкода та індексація грошових доходів населення мають різну правову природу, та не послався на норми процесуального права, відповідно до яких він звернувся до місцевого загального суду (а.с.5).

З метою виконання вимог даної ухвали ОСОБА_2 подав суду заяву та звернув увагу, що невиплата йому пенсії (її індексації) в сумі 34832 грн. на протязі тривалого часу відповідачем, це і є звичайна матеріальна шкода, що передбачено ст.56 Конституції України. Вважає, свій позов цивільним про стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоди.

З огляду на те, що спірні правовідносини пов'язані з стягненням матеріальної шкоди, визначеної позивачем в сумі 34832 грн., то за таких обставин, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, визначивши без дослідження в процесі судового розгляду позов адміністративним.

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини (далі - ЄСПЛ), пенсія підпадає під захист Ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Поняття "property" належить до "autonomous concepts" розроблених ЄСПЛ. Тобто, поняття "майно", яке міститься в ч.1 ст. 1 Першого протоколу, має автономне значення, яке не залежить від формальних класифікацій у внутрішньому праві. ЄСПЛ інтерпретує його дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. ЄСПЛ також неодноразово вказував у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна - є втручанням у право власності. Зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. No. 55707/00, §77) та Stummer v. Austria (App. No. 37452/02, §82), ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення Ст.1 Протоколу 1, поширюються на пенсії. Отже, якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійній виплати, воно повинно розглядатися як таке, що генерує майновий інтерес.

Предметом розгляду в цій справі є не оскарження дій суб'єкта владних повноважень, а вимога про відшкодування шкоди.

Враховуючи суть спірних правовідносин, апеляційний суд приходить до висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду першої інстанції є не обґрунтованим. Цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини спрямовані на захист цивільного права позивача, тобто відшкодування шкоди що відповідатиме змісту положень ч.2 ст.21 КАС України і за наслідками розгляду має бути ухвалене відповідне до встановлених обставин судове рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379 ч.1 п.3, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий: Судді: