ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 січня 2019 року

м. Харків

справа № 643/16464/17

провадження № 22-ц/818/271/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

заявник - державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8,

зацікавлена особа - ОСОБА_2,

зацікавлена особа - ОСОБА_3,

зацікавлена особа - ОСОБА_4,

зацікавлена особа - ОСОБА_5,

зацікавлена особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2018 року в складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в :

15 грудня 2017 року державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Московський ВДВС ГТУЮ у Харківській області) ОСОБА_8 звернулася у суд із поданням про визначення частки майна боржника у майні в порядку статті 443 ЦПК України.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження № 54841463 з виконання виконавчих документів, а саме: виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30 серпня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 233 700 грн.; виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30 серпня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 233 700 грн. Під час примусового виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, майно, належне ОСОБА_4 на праві власності, відсутнє. На виконання вимог статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» з метою вжиття передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду та наданих матеріалів стягувачам стало відомо, що боржник перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, шлюб з якою зареєстрований 13 січня 2001 року. 26 грудня 2007 року ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу придбала у власність квартиру АДРЕСА_1, площею 86,8 кв.м. В цей же день між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») укладено Договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, вартістю 148 336 доларів США. Зазначають, що вищевказане майно набуте під час шлюбу боржника ОСОБА_4, тому належить до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Боржник добровільно рішення суду не виконує, у зв'язку з чим державний виконавець просить визначити частку майна боржника у праві спільної сумісної власності.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2018 року в задоволенні подання відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем не підтверджено належними та допустимими доказами факт перебування боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави вважати квартиру АДРЕСА_1, яка придбана на ім'я ОСОБА_5, спільною сумісною власністю відсутні.

17 вересня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу про направлення справи до того ж суду для продовження розгляду; постановити окрему ухвалу щодо старшого державного виконавця Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції від 20 грудня 2017 року про прийняття подання до розгляду не відповідає вимогам статті 187 ЦПК України; подання розглянуте з порушенням строку, встановленого статтею 443 ЦПК України; судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам справи; суд не маючи у справі копій Договору купівлі - продажу квартири ОСОБА_5, Договору іпотеки та Свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 постановив оскаржувану ухвалу. Зазначають, що подання розглянуто з порушенням вимог статті 89 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року в складі судді Овсяннікової А.І. Музичуку М.М., Музичук Н.В. поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2018 року та відкрито апеляційне провадження.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, відзив на апеляційну скаргу не надали.

10 жовтня 2018 року ПАТ КБ «Надра» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що 26 грудня 2007 року ВАТ «КБ Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 6/4/33/2007/840-К/494, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у розмірі 148 336 доларів США, для придбання квартири АДРЕСА_1. В цей же день на підставі Договору купівлі - продажу ОСОБА_5 стала власником вказаного нерухомого майна, яке передала в іпотеку ПАТ КБ «Надра». Таким чином, предмет іпотеки придбано ОСОБА_5 не за спільно нажиті подружжям кошти, а за рахунок кредитних коштів наданих банком, та передано в іпотеку в якості забезпечення виконання саме ОСОБА_5 за Кредитним договором.

19 листопада 2018 року Московський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу в частині постановлення окремої ухвали щодо державного виконавця виконавчої служби залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з частиною 6 статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Дії державного виконавця відділу не є предметом розгляду в суді першої інстанції, є правомірними та законними, а тому, підстави щодо постановлення окремої ухвали щодо старшого державного виконавця ОСОБА_8 відсутні. В рамках виконавчого провадження вживалися заходи, спрямовані на повне та своєчасне виконання судового рішення. Дії державного виконавця із звернення у суд з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах його повноважень.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що на примусовому виконанні Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебуває зведене виконавче провадження № 54841463 з виконання виконавчих документів, а саме: виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30 серпня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 233 700 грн.; виконавчого листа № 2011/9106/12, виданого 30 серпня 2017 року Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 233 700 грн.

Боржник з 13 січня 2001 року перебував у шлюбі з ОСОБА_6, який було розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 липня 2011 року.

26 грудня 2007 року ВАТ «КБ Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 6/4/33/2007/840-К/494, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у розмірі 148 336 доларів США, для придбання квартири АДРЕСА_1

26 грудня 2007 укладено Договір купівлі - продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_7 - Продавець, продав ОСОБА_5 - АДРЕСА_1

В пункті 5.2 Договору зазначено, що Покупець ОСОБА_5 на момент придбання даної квартири перебуває у шлюбі, її чоловіком подана заява про згоду на укладення цього договору.

26 грудня 2007 року укладено Договір іпотеки № 6/4/33/2007/980-І/496, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Статтею 443 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Положеннями статті 48 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (стаття 357 ЦК України).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина 1 статті 68 СК України).

З урахуванням наведених норм та досліджених матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що спірну квартиру придбано у період перебування подружжя ОСОБА_5 у шлюбі. ОСОБА_4 не спростовано презумцію спільності права власності подружжя на нерухоме майно.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності подружжя, ідеальна частка, яка належить ОСОБА_4, становить 1/2 частку квартири.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункти 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції від 15 серпня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення подання старшого державного виконавця Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8

Апеляційна скарга в частині вимог про постановлення окремої ухвали відносно старшого державного виконавця Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до норм 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу . Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної скарги не знайшов підстав для постановлення окремої ухвали відносно старшого державного виконавця Московського ВДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_8 Дії державного виконавця із звернення у суд з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами були вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах його повноважень.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2018 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8 про визнання частки майна боржника у майні - задовольнити.

Визначити, що ідеальна частка, яка належить ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/2 частку.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова