Дата документу 16.01.2019 Справа № 313/1638/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 313/1638/16-ц
Провадження № 22-ц/807/838/19 Головуючий у 1-й інстанції: Нагорний А.О.
У Х В А Л А

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Дашковської А.В. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року позов задоволено.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено та скасовано заочне рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Реалізація цього права здійснюється в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 352 ЦПК України визначено, що ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, визначений у ч.1 ст. 353 ЦПК України. Вказаний перелік є деталізованим і не передбачає двозначного тлумачення.

Згідно з п.п. 22 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали про повернення заяви про перегляд заочного рішення.

Можливості оскарження у апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду стаття 353 ЦПК України у тій же редакції Кодексу не передбачає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України).

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_2 оскаржив до апеляційного суду ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України.

Довід ОСОБА_2 про те, що Велика Палата Верховного суду в постанові від 19 червня 2018 року у справі №18/1544-10 дійшла висновку про можливість оскарження ухвали про відмову у вчиненні зміни способу виконання рішення, яка не входять до переліку ст. 255 ГПК України, не може бути прийнятий до уваги.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного суду виходила з того, що ГПК України містить окрему статтю, якою передбачено оскарження ухвали про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання (ст. 331 ГПК України).

ЦПК України спеціальної норми, якою була б встановлена можливість оскарження ухвали про скасування заочного рішення, не містить.

Твердження ОСОБА_2 про порушення його гарантованого Конституцією України права на апеляційне оскарження судового рішення є необґрунтованими.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Відповідно до статті 353 ЦПК України ОСОБА_2 має право включити свої заперечення на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року до апеляційної скарги на рішення суду, яке буде ухвалено за результатами розгляду справи.

Посилання ОСОБА_2 на умисне затягування розгляду справи не мають правового значення, оскільки не стосуються предмета оскарження.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики повернути ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: А.В. Дашковська