РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/209/19

Провадження № 2/700/179/19

09 квітня 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/209/19 провадження №2/700/179/19 за позовом ОСОБА_1 до Федюківської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Федюківської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 29 квітня 2016 року помер її батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок у с. Федюківка, вул. Мереняшева, 6 та земельна ділянка за тією ж адресою. Вона є донькою та спадкоємцем померлого за заповітом. 17 жовтня 2018 року звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак змогла оформити право власності тільки на земельну ділянку, так як на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин змушена звернутися до суду та просить визнати право власності на спадщину, яка залишилася після смерті її батька ОСОБА_2

Позивач у підготовче судове засідання не зявилася, просила розглянути справу без її участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 29 квітня 2016 року в м. Біла Церква Київської області помер батько позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 279867 від 10.05.2016 року.

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами по вул. Мереняшева, 6, с. Федюківка Лисянського району Черкаської області та земельна ділянка.

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт від 10.04.2013 року, згідно з яким все своє майно заповів своїй доньці ОСОБА_1.

Позивач як спадкоємець за заповітом звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на частину спадкового майна.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Лисянської державної нотаріальної контори від 17.10.2018 року № 1899/02-31, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок через відсутність на нього правовстановлюючих документів.

Згідно із довідками Федюківської сільської ради Лисянського району Черкаської області від 19.10.2018 року за №№ 218, 219 ОСОБА_2, який помер 29.04.2016 року був зареєстрований, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, мав такий склад сімї: ОСОБА_1, за померлим рахується житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Мереняшева, 6, с. Федюківка Лисянського району Черкаської області, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,8689 га. Документи на право власності на житловий будинок не видавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1218, ст.1233 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За вимогами ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

З огляду на викладене, визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що визнання позову відповідачем, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги наявність у позивача дійсного заповіту, визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 29 квітня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1218, 1235, 1236, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Федюківської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, п-р. Студентський, 6 кв. 84 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Мереняшева, 6, с. Федюківка Лисянського району Черкаської області, що належав ОСОБА_2, який помер 29 квітня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Бесараб