Справа № 146/1196/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" січня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу окремого провадження

ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Гнатківська сільська рада Томашпільського району Вінницької області

вимоги заявника: про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючих документів

Виклад позиції заявника та заінтересованої особи.

3 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити той факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок від 16.01.1990 і технічний паспорт, видані на імя ОСОБА_2 належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана заява обґрунтована наступним.

У власності заявника на даний час знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Соборній (колишня вул 50-річчя СРСР), 4 в с.Гнатків Томашпільського району Вінницької області. Дане домогосподарство знаходиться на земельній ділянці, розташованій за тією ж адресою, що і будинок.

Заявник вказує, що за його заявою, поданою до Гнатківської сільської ради, надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку на умовах безоплатної передачі земельної ділянки у власність шляхом приватизації земельної ділянки, що перебуває у його користуванні, однак, коли ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до проектної організації «Символ», у виготовленні документації йому відмовили, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок від 16.01.1990 року видано на його імя, де по батькові записано Вікторович, в той час, коли у його свідоцтві про народження по батькові вказано Віталійович.

В звязку з тим, що факт належності правовстановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення будинку, тому з цією заявою вона вимушена звернутись до суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 7 вересня 2018 року відкрито окреме провадження у справі, справу призначено до слухання на 09-30 годину 22 січня 2019 року.

22 січня 2019 року позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності.

22 січня 2019 року відповідачем подано заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи- Гнатківської сільської ради в судове засідання не зявився, однак сільський голова Гнатківської сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, не заперечують проти задоволення заяви ОСОБА_1

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 1-2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначене в документі- свідоцтві про право власності на житловий будинок та технічному паспорті на будинок, не збігається з прізвищем, імям, по батькові, зазначеним у паспорті.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права оформлення житлового будинку.

Судом встановлено, що підтверджуючим особу документом заявника є паспорт громадянина України серії АА 749186, виданий 22.04.1998 Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області на ім?я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народився 16 квітня 1957 року, його батьками вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4).

10 вересня 1978 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_5 (а.с.4).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житловий будинок № 4 по вул.50-річчя СРСР в с.Гнатків, виданого 21.05.1987 на підставі рішення виконкому Томашпільської районної ради народних депутатів № 97 від 16.01.1990, дане свідоцтво видано на ім?я ОСОБА_2 (а.с.6).

Технічний паспорт на житловий будинок по вул. 50-річчя СРСР, 4 в с.Гнатків також було видано на імя ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до рішення Гнатківської сільської ради вулицю 50-річчя СРСР в с.Гнатків перейменовано на вул. Соборну.

Відповідно до довідки Гнатківської сільської ради від 22.01.2019, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Вікторович-одна і та ж особа.

Тобто, свідоцтво на право власності на житловий будинок та технічний паспорт на житловий будинок було видано заявнику із невірним зазначенням його по батькові.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, викладені у заяві твердження заявника ОСОБА_1 щодо належності йому свідоцтва про право власності на будинок, технічного паспорту на житловий будинок, виданих на імя ОСОБА_2, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився відомостями сільської ради, даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення належним чином будинку, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судові витрати суд залишає за заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 234, 256, 257, 259 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (зацікавлена особа Гнатківська сільська рада Томашпільського району Вінницької області) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити повністю.

Встановити той факт, що свідоцтво про право власності на житловий будинок від 16.01.1990 та технічний паспорт на житловий будинок від 18.01.1990 по вул.Соборній (колишня вул. 50-річчя СРСР), 4 в с.Гнатків Томашпільського району Вінницької області, виданих на ім?я ОСОБА_2 належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати залишити за заявником ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім'я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 22.04.1998 Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 24232, Вінницька область, Томашпільський район, с.Гнатків, вул. Соборна, 4;

заінтересована особа: Гнатківська сільська рада Томашпільського району Вінницької області, адреса: 24232, Вінницька область, Томашпільський район, с.Гнатків, вул. Л.Українки, 13.

Суддя: ОСОБА_6