Ухвала

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 761/7978/15-ц

провадження № 61-2658 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника за довіреністю ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Терра Банк» про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати протиправними дії банку зі скасування банківської проводки на суму 1 200,00 дол. США за вкладним рахунком від 07 серпня 2014 року № 96834, зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та його уповноважену особу відновити становище, яке існувало до порушення - поновити видалену банківську проводку, зобов'язати внести в реєстр вкладників, які мають право на відшкодування вкладів, інформацію щодо обліку суми вкладу в розмірі 1 200,00 дол. США та відсотків, нарахованих на цю суму.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено в частині позовних вимог.

Визнано протиправними дії публічного акціонерного товариства «Терра Банк» зі скасування (видалення) банківської проводки за квитанцією від 07 серпня 2014 року № 96834 на суму 1 200,00 дол. США за вкладним рахунком ОСОБА_1

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року закрито провадження у справі в частині вимогОСОБА_1 про зобов'язання включити в реєстр вкладників, які мають право на відшкодування вкладів відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та в частині вимог про зобов'язання вчинити дії, а саме: поновити видалену банківську проводку за квитанцією від 07 серпня 2014 року № 96834 на суму 1 200,00 дол. США за вкладним рахунком ОСОБА_1, відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України.

У липні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, та просив зазначити, яким саме особам та які саме дії належить вчинити на користь позивача для виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року, в задоволенні заяви відмовлено.

У лютому 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_1 та її представник подаликасаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити додаткове рішення.

У відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішення слід відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвала суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення,яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 20 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачає можливість оскарження постанови суду апеляційної інстанції, ухваленої за результатами апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає можливості оскарження постанови суду апеляційної інстанції, ухваленої за результатами перегляду в апеляційному порядку зазначених ухвал суду першої інстанції. Жодна інша норма ЦПК України чи іншого закону не вказує на можливість касаційного оскарження таких постанов.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 липня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року за заявою представника позивача - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Терра Банк» про визнання дій протиправними.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь