Справа № 603/765/18
Провадження №2/603/58/2019
"23" січня 2019 р. м. Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Іванчука В. М.
при секретарі : Швець Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду від 27.10.2005 року та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.12.2001 року, сторони зареєстрували шлюб. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Шлюб між сторонами було розірвано 20.12.2005 року. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.10.2005 року, вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 120 грн. щомісяця, починаючи з 05.09.2005 року до досягнення дітьми повноління, з проведенням індексації відповідно до закону.
На підставі того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час значно перевищує суму 120 грн., позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст.ст. 280,281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи та ухвалити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи..
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 06.12.2001 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований в Устя-Зеленській сільській раді.
За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії 1-ИД №102002, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції від 12.02.2002 року) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії 1-ИД №143844 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області від 17.03.2004 року).
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №005778, виданого 20.12.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, 20.12.2005 року шлюб між сторонами було розірвано.
Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.10.2005 року, вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 120 грн. щомісяця, починаючи з 05.09.2005 року до досягнення дітьми повноління, з проведеням індексації відповідно до закону.

Позивач зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час значно перевищує суму 120 грн., тому просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Із змісту статті 183 Сімейного кодексу України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину та на двох дітей - однієї третини, можуть стягувати в порядку наказного провадження.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Із змісту статті 183 Сімейного кодексу України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину та на двох дітей - однієї третини, можуть стягувати в порядку наказного провадження.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень.

Таким чином, розмір стягуваних аліментів (120 грн.) значно нижчий від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто має місце погіршення матеріального становища дитини.

Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що відповідачем не представлено суду доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі передбаченому законом на даний час.

Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що збільшились потреби та витрати на дітей у звязку із збільшенням їх віку, відтак змінився матеріальний стан позивача та дітей, що є підставою для зміни розміру аліментів, стягуваних з відповідача у твердій грошовій сумі, на аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку і доходу щомісячно, оскільки даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дітей саме позивачем.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач не є особою похилого віку, є працездатним, стан здоров'я дітей та платника аліментів, приймаючи до уваги інтереси дітей та забезпечення їх гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 з твердої грошової суми 120 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття на 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого при поданні позовної заяви позивач звільнена.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 182-184,192 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду від 27.10.2005 року (справа №2-419/2005р.) та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1, 12.02 ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Монастириським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії МС 952508).

Відповідач: ОСОБА_2 (с.Устя-Зелене, Монастириський район, Тернопільська область).

Суддя ОСОБА_5