Справа № 709/2507/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Дем'яненко Н.М.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

особи, в інтересах якої подано позов, - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку. Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час ОСОБА_3 навчається і є студентом 1 курсу Навчально-наукового інституту іноземних мов Черкаського національного університету імені ОСОБА_4 денної форми навчання, перебуває на утриманні позивача. Відповідач до досягення дочкою повноліття сплачував аліменти у мінімальному розмірі, на теперішній час допомоги не надає. Позивач не в змозі повністю забезпечити навчання та утримання дочки, оскільки є інвалідом другої групи, отримує низьку пенсію, інших доходів не має. Дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на контрактній основі, проживає у гуртожитку, а також фізіологічно розвивається, потребує коштів на одяг та продукти харчування. З огляду на викладене, посилаючись на приписи СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, яка навчається, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на місяць і до закінчення дочкою навчання - 30 червня

2022 року.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він є інвалідом другої групи, проживає одиноко, інших доходів окрім пенсії не має. Вказав на те, що відповідно до медичних показань йому рекомендовані заходи по відновленню працездатності, а саме стаціонарне лікування у неврологічному відділенні та постійний прийом медичних ліків, але через відсутність коштів, починаючи з 2013 року, він не взмозі пройти таке лікування. Крім того, зазначив, що за станом здоров"я він не може отримувати додаткові заробітки та доходи. За таких обставин відповідач просив в позові вдмовити повністю.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що на її утриманні перебувають непрацездатні батьки, які потребують сторонньої допомоги. Зазначила також, що їй самій потрібне лікування, яке вона не може проходити, оскільки не вистачає коштів, проте вона утримує доньку, сплачує кошти за її навчання та проживання в гуртожитку.

Відповідач обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, підтримав, просив у задоволенні позову відмовити. Додатково пояснив, що несе значні витрати на сплату комунальних послуг, зокрема за газопостачання.

ОСОБА_3, в інтересах якої подано позов, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та зазначила, що відповідач спроможний сплачувати аліменти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини.

Позивач і відповідач перебували у шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 25 червня 2007 року серії 1-СР № 022559 (а.с. 10).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії І-СР № 081625 від 11 січня 2001 року сторони у справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

(а.с. 12).

Дитина проживає разом з матір'ю позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 28 листопада 2018 року № 7360 (а.с. 5).

Дочка позивача є студентом денної форми навчання Черкаського національного університету імені ОСОБА_4 з терміном навчання до 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою від 09 листопада 2018 року № 167 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, зі змісту даного пункту постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) - це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв'язку із продовженням навчання. Разом з тим, таке стягнення коштів повинно бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов'язку, який покладається на обох батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним з врахуванням обставин справи та наданих сторонами доказів.

Оскільки ОСОБА_3, яка є дочкою сторін, наразі продовжує навчання у вищому навчальному закладі, навчальний заклад розташований у іншому місті, що безсумнівно спричиняє наявність додаткових витрат на проїзд, харчування та забезпечення власних потреб, стипендії не отримує, суд вважає, що вона потребує матеріального забезпечення батьків.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Так, відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії1 10 ААБ

№ 088707 від 02 квітня 2013 року (а.с. 35), відповідно до довідки Головного управління ПФУ в Черкаській області останній отримує невелику пенсію (а.с. 37).

Разом з тим, відповідачу при встановленні другої групи інвалідності, щодо висновку про умови та характер праці визначено - працепристосування, протипоказана робота на висоті, поряд з рухомими механізмами, біля вогню та відкритих водойм (а.с. 35 на звороті), тобто відповідач не втратив здатність до виконання трудової діяльності та можливості працевлаштуватися, доказів протилежного суду не надав.

Крім того, відповідно до акту обстеження умов проживання відповідача від 10 січня

2019 року останній проживає у власному будинку, має присадибну земельну ділянку площею

0,25 га, на якій самостійно вирощує овочі та фрукти для власного використання, а також має у власності автомобіль марки "Ланос".

Відповідач в свою чергу не надав належних та допустимих доказів того, що він не має взагалі можливості надавати матеріальну допомогу дочці на період її навчання. Дані обставини не позбавляють батька обов"язку піклуватись та утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Натомість на підтвердження свого матеріального стану позивачем надано суду посвідчення серії АГ № 116565 від 02 грудня 2011 року, видане Чорнобаївським УПФУ Черкаської області, довідку про доходи № 76110/02-25 від 28 листопада 2018 року відповідно до яких остання отримує пенсію по інвалідності, яка є незначною (а.с. 13, 15), довідку Чорнобаївської селищної ради Черкаської області від 15 січня 2019 року № 205, з якої вбачається, що на її утриманні перебувають непрацюючі батьки, пенсіонери, які потребують сторонньої допомоги (а.с. 44). Вказані докази свідчать про те, що у позивача відсутні можливості самостійно повністю забезпечити матеріальні потреби дитини, яка продовжує навчання, не має самостійного доходу та не має можливості працювати.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 450,00 грн. щомісячно до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року, оскільки розмір аліментів зазначений позивачем є значним та таким, що призведе до скрутного матеріального становища відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відтак аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з

12 грудня 2018 року.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,

який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

смт. Чорнобай, Черкаська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 450,00 гривень щомісячно, починаючи з 12 грудня 2018 року, і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Повний текст рішення складено 8 квітня 2019 року.

Суддя В.В. Чубай