ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №592/10231/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/2408/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенко В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж Лайн»,

третя особа - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Лайн» на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2019 року в складі судді Корольової Г.Ю., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ТОВ «Престиж Лайн» на свою корить: матеріальну шкоду в розмірі 137663,42 грн на ремонтно-відновлювальні роботи двох автобусів; збитки в розмірі 55 000 грн; збитки у вигляді орендної плати за період з 01.09.2015 року по 08.02.2016 року - 1000 грн, неустойка за несвоєчасне повернення автобусів в розмірі 7800 грн; моральну шкоду в розмірі 12000 грн; вирішити питання судових витрат.

25.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Престиж Лайн» в сумі 1 067 107,24 грн, що знаходяться на банківських рахунках, в тому числі на п/р НОМЕР_1 у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» м. Суми, а також накласти арешт на майно товариства, що зареєстроване за ним, в сумі 1 067 107,24 грн.

Свої вимоги мотивує, тим що в січні-лютому 2019 року між сторонами були неодноразові зустрічі щодо врегулювання спору мирним шляхом, але такі зустрічі ні до чого не призвели, оскільки відповідач по справі відмовляється відшкодовувати заявлені матеріальні вимоги, а бажає викупити спірні автобуси за безцінь, тобто по 300 000 грн за кожний, що не відповідає їх реальній ринковій ціні. При неможливості досягнути результату викупу автобусів, відповідач по справі вдався до шантажу і заявив, що позивач взагалі нічого не отримає від нього, оскільки підприємство легко збанкрутувати, у зв'язку з чим коштів на його рахунку не буде, а майно легко переоформити на інших осіб. 28.07.2017 року у справі була проведена експертиза по визначенню суми матеріального збитку, однак, враховуючи тривалий розгляд справи, ним було ініційовано проведення додаткової експертизи для визначення питань щодо збільшення суми матеріальних збитків. Оскільки ринкова вартість за раніше проведеною експертизою на 28.07.2017 року становить 1 067 107,24 грн, тому вважає, що сама на цю суму необхідно забезпечити позов, що уникнути неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Престиж Лайн» в сумі 1067107,24 грн, що знаходяться на банківських рахунках товариства, в тому числі на рахунку № НОМЕР_1 у філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» м. Суми, МФО 397003.

Виконання даної ухвали покладено на Ковпаківський відділ державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ТОВ «Престиж Лайн» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального, просить скасувати ухвалу.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що розгляд справи триває вже понад два роки, однак відповідачем не було здійснено жодних дій, які б свідчили про ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вказує, що сума забезпечення позову є неспівмірною з ціною позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суд - без змін. Вказує, що забезпечення позову є обґрунтованим, відповідає обставинам справи та захистить його права на стягнення матеріальної шкоди у разі задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити.

Представник позивача проти скарги заперечив та просив ухвалу залишити без змін, пояснив, що за останньою уточненою позовною заявою ОСОБА_1 загальна сума позову складає 217000 грн.

Третя особа в судовому засідання висловила побажання, що суд правильно розгляне скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до розпорядження грошовими коштами або їх відчуження на користь третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком місцевого суду за таких обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обставини, за яких суд не допускає вжиття заходів забезпечення позову наведені у частинах 4-10 цієї статті Кодексу, у даній справі відсутні.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Але обираючи спосіб забезпечення позову, як арешт грошових коштів на банківських рахунках товариства у розмірі 1067107, 24грн, суд не звернув уваги на розмір заявлених позивачем майнових вимог, який значно менш ніж арештована сума коштів і це вказують на обґрунтованість доводів апеляційної скарги с приводу не дотримання місцевим судом співмірності і дає підстави для зміни оскарженої ухвали суду в частині розміру грошових коштів, які підлягають арешту в рахунок забезпечення майнових вимог позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову через належну поведінку товариства в період тривалого судового розгляду справи, то апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у разі задоволення матеріальних вимог позову.

Інші вище наведені доводи апеляційної скарг не спростовують висновків суду і тому не заслуговують уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.03.2010 року).

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування та зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування матеріального права.

Оскільки ухвалу суду, у зв'язку із не дотриманням співмірності між розміром матеріальних вимог, викладених в останній заяві про їх збільшення до 217000 грн, та сумою арештованих грошових коштів товариства на банківських рахунках у розмірі 1067107грн, не можна визнати законною та обґрунтованою відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд апеляційної інстанції змінює оскаржену ухвалу, шляхом доповнення у абзаці 2 резолютивної частини ухвали слів "в межах заявлених вимог у розмірі 217000 грн" замість "в сумі 1 067107 грн".

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж Лайн» задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2019 року змінити.

Доповнити абзац 2 резолютивної частини ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2019 року словами "в межах заявлених вимог у розмірі 217000 грн" замість слів "в сумі 1 067107 грн".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2019 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко