КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Єдиний унікальний номер справи № 754/6279/18
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4531/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Київського міського центру зайнятості на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

У травні 2018 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 08 червня 2016 року відповідачем подано до позивача заяву про надання статусу безробітної у зв'язку з відсутністю у неї постійного або тимчасового заробітку, в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідач надала необхідні для реєстрації документи, в тому числі довідку внутрішньо переміщеної особи НОМЕР_1 від 10 травня 2016 року, де зазначено фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва.

На підставі наказу Дніпровського районного центру зайнятості від 08 червня 2016 року № НТ160608, відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», відповідачу з 08 червня 2016 року надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 15 червня 2016 року.

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості від 10 жовтня 2016 року № НТ160608, відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 10 жовтня 2016 року у зв'язку із закінченням строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

До Дніпровського районного центру зайнятості надійшла інформація від Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА в місті Києві про те, що відповідач була знята з обліку внутрішньо переміщених осіб, оскільки вона вибула в інший район перебування.

Позивач зазначав, що відповідач, в порушення вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», своєчасно не надала відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Також позивач вказував, що відповідач проходила навчання на курсах підвищення кваліфікації за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття в ПАТ «ВНЗ МАУП». Вартість навчання за період з 05 серпня 2016 року по 10 жовтня 2016 року становить 3 526,57 грн.

На підставі викладеного Київський міський центр зайнятості просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 19 778,70 грн, що складаються з допомоги по безробіттю за період з 15 липня 2016 року по 05 жовтня 2016 року в розмірі 16 252, 13 грн, та вартості навчання за період з 05 серпня 2016 року по 10 жовтня 2016 року в розмірі 3 526,57 грн.

У відзиві на позов ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог та вказувала на відсутність підстав для припинення її реєстрації як безробітного та виплати допомоги по безробіттю.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, Київський міський центр зайнятості подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт наголошував, що ОСОБА_2 надала недостовірні дані для отримання допомоги по безробіттю, що призвело до незаконно виплачених коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення коштів у розмірі 19 778,70 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 08 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного центру зайнятості із заявою про надання їй статусу безробітного (а.с.7).

Відповідач надала необхідні для реєстрації документи, в тому числі довідку внутрішньо переміщеної особи НОМЕР_1 від 10 травня 2016 року, де зазначено фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва (а.с.9).

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості від 08 червня 2016 року № НТ160608 відповідачу з 08 червня 2016 року надано статус безробітного та наказом від 15 червня 2016 року № НТ160615 призначено допомогу по безробіттю з 15 червня 2016 року (а.с. 12-14).

Також 04 серпня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір про професійне навчання безробітного № 188/2, відповідно до умов якого, Дніпровський районний центр зайнятості направив відповідача в ПАТ «ВНЗ «МАУП» на професійне навчання строком на два місяці з 05 серпня 2016 року по 01 листопада 2016 року (а.с.10-11).

До Дніпровського районного центру зайнятості надійшла інформація від Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської РДА в місті Києві про те, що відповідач була знята з обліку внутрішньо переміщених осіб, оскільки вона вибула в інший район перебування, що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи від 15 липня 2016 року №, в якій зазначено фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, що територіально відноситься до Деснянського району м. Києва (а.с. 15-16).

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості від 10 жовтня 2016 року №НТ161010 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 10 жовтня 2016 року у зв'язку з закінченням строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.12-14).

Згідно довідки-розрахунку Дніпровського районного центру зайнятості від 11 жовтня 2016 року за період з 15 липня 2016 року по 05 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_2 отримала допомогу по безробіттю у сумі 16 252,13 грн (а.с.19).

Наказом від 11 жовтня 2016 року № 6203-н відповідача відраховано з ПАТ «ВНЗ «МАУП» за навчальною програмою «Керівник проектів програм» у зв'язку з встановленням факту подання недостовірних даних (а.с. 17).

Згідно листа про вартість навчання ОСОБА_2 в ПАТ «ВНЗ «МАУП» за навчальною програмою «Керівник проектів програм» згідно додаткового договору №188/2 від 26 липня 2016 року за період з 05 серпня 2016 року по 10 жовтня 2016 року складає 3 526,57 грн (а.с.20).

Листом від 16 листопада 2016 року № 3619-07 та від 18 травня 2017 року № 1392-07 позивачем направлено на адресу відповідача листи про повернення коштів у розмірі 19 778,70 грн. (а.с. 21,22).

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу від 20 березня 2013 року №198 (чинного на час виникнення правовідносин) реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування. Внутрішньо переміщені особи пред'являють довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надають її копію.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII встановлено обов'язок внутрішньо переміщених осіб повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

ОСОБА_2 повідомила про зміну свого місця проживання структурний підрозділ Управління праці та соціального захисту населення, в результаті чого отримала нову довідку внутрішньо переміщеної особи від 15 липня 2016 року № (а.с.16).

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Статтею 45 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено підстави припинення реєстрації безробітного, зокрема, встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу від 20 березня 2013 року №198, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Доводи Київського міського центру зайнятості щодо надання відповідачем недостовірних даних для отримання допомоги по безробіттю, оцінюються колегією суддів критично, оскільки Дніпровський районний центр зайнятості надав відповідачу статус безробітного та призначив виплату допомогу по безробіттю на підставі довідки НОМЕР_1 від 10 травня 2016 року, що була видана у встановленому законом порядку та містила достовірні дані, що підтверджують її статус внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту подання відповідачем недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Посилання апелянта на порушення ОСОБА_2 вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, оцінюються колегією суддів критично, оскільки зміна відповідачем місця проживання в межах території міста Києва не є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко