П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Гошовського Г.М. і Джуги С.Д.

з участю секретаря Терпай С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року (у складі судді Бедьо В.І.) за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича та публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», третя особа - Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у жовтні 2016 р.

Просив визнати виконавчий напис №2100 від 22 червня 2016 р., учинений приватним нотаріусом Чернігівського міського округу Завалієвим А.А. про стягнення із ОСОБА_2 65 284,75 грн. таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 22 червня 2016 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. вчинено виконавчий напис про стягнення із нього 65 284,75 грн. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, не вказав номер договору, на підставі якого вчинив виконавчий напис, не перевірив чи відноситься така заборгованість до безспірної, чим порушив вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2017 р. у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-учиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував і не перевірив факту безспірності заборгованості, не вказав норм договору, на підставі якого був вчинений виконавчий напис;

-розрахунок заборгованості, поданий Банком, не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості;

-судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису;

-у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, із ухвалення нового про задоволення позовних вимог, із таких мотивів.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем на обґрунтування позовних вимог не надано жодних доказів на підтвердження того, що нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис без отримання необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. У виконавчому написі чітко вказано, по якому кредитному договору відбувається стягнення заборгованості. Позивач не надав жодних доказів щодо спірності суми боргу, що стягується за оспорюваним виконавчим написом. Банк надав нотаріусу документи, перелік яких передбачений законом.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Із матеріалів справи видно, що 10 серпня 2012 р. між ПАТ КБ «Акцент-Банк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав позивачу кошти у порядку та на умовах, визначених договором.

22 червня 2016 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований у реєстрі за № 2100, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору від 10 серпня 2012 р. і розрахунку заборгованості за договором станом на 17 травня 2016 р. грошових коштів у сумі 65284,75 грн. із урахуванням: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 847,72 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 46 502, 04 грн.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 2 350 грн.; заборгованості по штрафах (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; заборгованості по штрафах (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3 084, 99 грн. (а.с.7).Стягнення здійснюється за період із 10 серпня 2012 р. по 17 травня 2016 р.

Постановою від 06 вересня 2016 р. головним державним виконавцем Пивоваровим Ю. Г. Ужгородського РВДВС ГТУЮ в Закарпатській області за виконавчим написом № 2100 від 22 червня 2016 р. відкрито виконавче провадження (а.с.6).

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Із огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки обставинам справи.

Нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення коштів на користь ПАТ «Акцент-Банк» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 10 серпня 2012 р. (на якій відсутня дата її складання банком) була направлена ОСОБА_2 згідно зі списком згрупованих поштових відправлень 05 червня 2016 р., а виконавчий напис було вчинено 22 червня 2016 р., тобто через сімнадцять днів (а.с. 94-101). Окрім того, матеріали справи не містять доказів отримання направленої кореспонденції боржнику із вказаною письмовою вимогою.

Отже, нотаріус учинив виконавчий напис через 17 днів після того, як Банк направив боржнику письмову вимогу щодо усунення порушень за кредитною угодою, не дотримавшись при цьому 30-денного строку, встановленого підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Недотриманням приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. вказаних вимог Порядку щодо спливу 30-денного строку з моменту надіслання Банком письмової вимоги до боржника було порушено права ОСОБА_2 на спростування розміру заборгованості.

Суд першої інстанції залишив ці обставини поза увагою, а також не врахував, що у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності (з 10 серпня 2012 р. по 17 травня 2016 р.), тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років, а також нотаріус вирішив стягнути з відповідача одночасно пеню та штрафи за порушення боржником грошового зобов'язання, що не відповідає вимогам статті 61 Конституції України.

Як видно з матеріалів справи, позивач довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог. А висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та доказам наявним у ній.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як суперечне положенням ст. 263 ЦПК України, а позов - задоволенню як обґрунтований і доведений.

Судові витрати в сумі по 579,60 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України належить присудити позивачу за рахунок відповідачів

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263, п.2 ч.1 ст. 374, п.п.1,4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року скасувати. 3.Позов ОСОБА_2 задовольнити.

4. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2100 від 22 червня 2016 р., у чинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ЗавалієвимА.А. про стягнення із ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» грошових коштів у сумі 65 284,75 (шістдесят п'ять тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 5.Стягнути з приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича та публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на користь ОСОБА_2 Михайловичапо 579,60 (п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. із кожного у відшкодування судового збору. 6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 7.Повне судове рішення складено 05 квітня 2019 р.

Судді: