АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/84/19Головуючий по 1 інстанції Годік Л.С.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Пономаренка В.В.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

заявник - Уманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області;

заінтересована особа - ОСОБА_5;

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - ОСОБА_5;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2016 року у складі судді Годік Л.С., :

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року Уманський міський відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 права у виїзді за межі України у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань зі сплати боргу.

Подання обгрунтоване тим, що на примусовому виконанні в Уманському міському відділі ДВС ГТУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження згідно виконавчого документа, а саме: судового наказу № 2н-569/10 від 9 червня 2010 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 359 грн. 88 коп.

Ухвалою Уманського міськрайонного суд Черкаської області від 20 вересня 2016 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань, покладених на боржника згідно виконавчого документу, а саме: судового наказу № 2н-569/10 від 9 червня 2010 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором загальною сумою 21 359,88 грн.

Не погодившись з даною ухвалою суду, у грудні 2018 року ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області про тимчасове обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України.

Скарга обгрунтована тим, що на даний час він ніде не працює, ніякого майна не має, а тому виконати рішення суду про стягнення боргу не має можливості.

Суд не врахував, що для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов'язань перед стягувачем.

Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, а державним виконавцем не було доведено ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу на час розгляду справи не надійшов.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_5 ухиляється від сплати боргу за судовим наказом, нерухоме майно боржника державним виконавцем не виявлено, то подання щодо обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до судового наказу у справі 2н-569/10 від 9 червня 2010 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 20186,15 грн. та судові витрати: судовий збір в сумі 100,93 грн., витрати за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1042,80 грн., а всього 21359,88 грн. (а.с.3).

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Уманського міського ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції від 16 березня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 2н-569/10 від 9 червня 2010 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» борг у сумі 21359,88 грн. (а.с.2).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Отже, законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» розуміється будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

При зверненні з поданням державним виконавцем було надано до суду: копію постанови про відкриття виконавчого провадження №50488658 від 16 березня 2016 року; запити державного виконавця до Центру ДАІ 7102 про надання інформації щодо наявності майна, що зареєстроване за ОСОБА_5, з яких вбачається, що станом на 15 квітня 2016 року та станом на 6 квітня 2016 року зареєстровані транспортні засоби не значаться; повідомлення управління Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області, що станом на 1 січня 2013 року земельні ділянки за ОСОБА_5 не обліковуються; інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта.

Проте, дане не було зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Також вбачається, що до суду першої інстанції державний виконавець не надавав докази ухилення боржника від виконання судового наказу. При цьому, оригінал виконавчого провадження оглянутий в судовому засіданні не був.

В ухвалі судом першої інстанції не зазначено фактів та конкретних доказів, які б свідчили про те, що боржник дійсно ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього судовим наказом, лише зазначено про наявність заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення подання Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області та тимчасового обмеження ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України у зв'язку з невиконанням зобов'язань перед ПАТ КБ «ПриватБанк», не встановивши факту ухилення боржника від виконання вказаних зобов'язань.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції - до скасування.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 вересня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні подання Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

В.В. Пономаренко