Ухвала

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 234/5608/17

провадження № 61-49030ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної Казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2018 року, ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року, від 12 та 19 листопада 2018 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 серпня 2018 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року та від 19 листопада 2018 року у цій справі відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року залишено без руху та надано для усунення виявлених недоліків строк до 25 лютого 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали, зокрема запропоновано заявнику надати докази сплати судового збору у розмірі 704,80 грн та звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень, у якій навести підстави для поновлення такого строку.

У лютому 2019 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме квитанція про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Також до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Донецької області від 24 вересня 2018 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року, яка обґрунтована тим, що у зв'язку з тривалим терміном слухання і неодноразовим відкликанням цієї справи, а також, частково, відстороненням представника позивача від участі розгляді справи в суді касаційної інстанції, склалась ситуація некерована позивачем.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, Верховний Суд виходить з наступного.

Учасники справи мають право оскаржити судові рішення у встановленому порядку, зокрема з додержанням встановленого Цивільним процесуальним кодексом України строку. При цьому, процесуальним законом передбачено можливість поновлення пропущеного строку у разі його пропуску з поважних причин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження, а саме: тривалість слухання справи, відкладення її розгляду та відсторонення представника позивача від участі у розгляді цієї справи в суді касаційної інстанції не є поважними, оскільки не створюють для заявника суттєвих перешкод для своєчасної підготовки та подання касаційної скарги на судові рішення у цій справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У клопотанні про поновлення процесуального строку заявник не наводить поважних причин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судових рішень.

З урахуванням наведеного та відповідно до положень частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених ним обставин, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись статтями 127, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати для усунення зазначеного вище недоліку строк 06 травня 2019 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак