Справа № 351/2546/18
Номер провадження №2/351/199/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

секретар Лакуста М.З,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського старостинського округа №6 Заболотівської селищної ради ОТГ (1) про визнання права власності на землю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Шевченківського старостинського округу №6 Заболотівської ОТГ про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Снятинського району, які, відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю, належали її матері ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що 28.08.2012 р. його мама ОСОБА_2 померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Снятинського району, які належали померлій, відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №041656 виданого 29.12.2000р., спадкоємцем першої черги за законом став чоловік померлої, ОСОБА_3, який прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном. 17.02.2015 р. ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина на зазначене вище майно, спадкоємицею якого за законом стала позивачка по справі ОСОБА_1, яка прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майно.

Позивачка зазначає, що вона звернувся до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва, оскільки вище вказаний Державний акт про право приватної власності на землю був виданий ОСОБА_2, однак після її смерті ОСОБА_3, який спадкував земельну ділянку, державний акт не переоформив.

На підставі наведеного позивачка звернулася у суд із даним позовом, яким просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Снятинського району, яка відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №041656 виданого 29.12.2000р. належала її матері ОСОБА_2.

Позивачка подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задоволити, справу просила розглядати без її участі.

В.о. старости Шевченківського старостинського округу №6 Заболотівської ОТГ ОСОБА_4 подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав повністю, справу просив розглядати без участі представника старостинського округу.

Суд, дослідивши матеріали справи, зокрема: Державний акт серії ІІ-ІФ №041656 виданий 29.12.2000р. ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів за №655; Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_3; Свідоцтво про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5; Свідоцтво про народження ОСОБА_3 (у шлюбі ОСОБА_1) Л.С., де її батьками зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2; Свідоцтво про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (у шлюбі Мельинчук) Л.С.; Довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1; Довідку Першої Снятинської РДНК №2742/02-14 від 19.11.2018р.; Постанову Першої Снятинської РДНК №2739/02-31 від 19.11.2018р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підставним, а тому підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Із ч.1 ст.1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною третьою цієї статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи все вищевикладене, дослідивши матеріали справи, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 1,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Снятинського району, які відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №041656 виданого 29.12.2000р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №655, належала її матері ОСОБА_2.

На підставі наведеного, ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, 31.07.1961р.н., право власності на земельну ділянку площею 1,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Шевченківської сільської ради Снятинського району, які відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №041656 виданого 29.12.2000р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №655, належала її матері ОСОБА_2, померлій 28 серпня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.