УХВАЛА

02 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 350/638/17

провадження № 61-6353ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2017 року ОСОБА_2, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, у якому просив:

- усунути позивачам перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідачів не чинити позивачам перешкоди у користуванні належними їм частинами вказаної квартири;

- вселити позивачів до квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 та його законному представнику (опікуну) ОСОБА_3 перешкоди у користуванні належною на праві власності ОСОБА_2 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2.

Вселено ОСОБА_2 до належної йому на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_3.

У березні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_2, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_1 є усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру та вселення до квартири.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє опікун ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення відмовити.

Суддя М. Є. Червинська