ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11802/18

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/444/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2019 року (ухвалене о 13:20, повний текст рішення складено 17 січня 2019 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом, в якому, посилаючись на ст. 33 ЗУ «По іпотеку», просило звернути стягнення на підставі договору іпотеки першої черги № РСL-OAQ/008/2006 від 25.09.2006 на заставне майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Кошти отримані від реалізації заставленого майна направити на погашення заборгованості в сумі 1 030 061,14 грн перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором № ML-OAQ/008/2006 від 25.09.2006.

Позов обґрунтовувало тим, що 25.09.2006 між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзен Україна» був укладений кредитний договір № ML-OAQ/008/2006, що складається з двох нероздільних частин, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між сторонами 25.09.2006 було укладено договір іпотеки № РСL-OAQ/008/2006, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку вищевказану спірну квартиру, що належить їй на праві власності. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-OAQ/008/2006 від 25.09.2006 в розмірі 1 030 061,14 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2019 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального законодавства України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторного викладу змісту позовної заяви та полягають в тому, що у зв'язку з неналежним виконанням умов укладеного між сторонами кредитного договору, забезпеченого договором іпотеки, у позичальника існує заборгованість в сумі 1 031 061,14 грн, у зв'язку з чим позивач відповідно до приписів ст. 33 ЗУ «Про іпотек» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, заявник наголошує, що передбачена договором іпотеки можливість позасудового врегулювання спору є правом, а не обов'язком іпотекодаржеталя. Позивач має право самостійно обирати ефективний спосіб захисту своїх прав, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та вимогами ЗУ «Про іпотеку».

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що позивач позасудовим порядком звернення стягнення на предмет іпотеки не скористався, при цьому не довів у суді неможливість застосування цього порядку, який визначений іпотечним договором і передбачений законом.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що 25.09.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-OAQ/008/2006, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000 доларів США з плаваючою процентною ставкою, строком до 27.09.2021, на придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, визначені у цьому договорі (а.с. 5-9).

Підпунктом 1.3.1.6 пункту 1.3.1 вказаного договору встановлено, що у випадку використання позичальником кредиту на придбання нерухомого майна право позичальника на отримання кредиту виникає з моменту на вибір Банку та на умовах запропонованих банком укладання чи забезпечення укладання з банком одного з нижченаведених договорів іпотеки:

- договору іпотеки;

- договору іпотеки (майнової поруки).

Незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань вцілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх борових та інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки, та/або умов договору іпотеки (майнової поруки), та/чи договору поруки (надалі - вимоги). При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимог (п. 1.9.1).

Сторони прийшли до згоди, що в якості забезпечення своїх зобов'язань за цим договором позичальник, керуючись положеннями чинного законодавства та умовами цього договору, зобов'язується передати чи/та забезпечити передачу майновим поручителем в іпотеку банку предмет іпотеки, що перебуває у власності позичальника чи/та майнового поручителя (п. 3.1).

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 25.09.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № РСL-OAQ/008/2006, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С., відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала банку в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 25.09.2006, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. за реєстровим № 4570 (а.с. 10-13, 24-25).

За статтею 2 вказаного договору іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, іпотека за цим договором забезпечує виконання таких вимог іпотекодержателя: повернення кредиту (п. 2.1.1); сплата процентів за користування кредитом (п. 2.1.2); сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту (п. 2.1.3); відшкодування збитків, витрат та будь-яких інших тарифів, комісій викликаних порушенням кредитного договору (п. 2.1.4); розмір боргових зобов'язань (п. 2.1.5).

Статтею 6 іпотечного договору урегульовані умови задоволення вимог іпотеко держателя із вартості предмета іпотеки.

За рахунок Предмета Іпотеки Іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги (далі - "Фактичні Вимоги"): (а) всі Боргові Зобов'язання, не сплачені Іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов'язань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим Договором. (п. 6.1)

Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості Предмета Іпотеки всі Фактичні Вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин (далі - "Іпотечні Випадки"):

(а) несплати Іпотекодавцем Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі;

(б) порушення Іпотекодавцем будь-якого із його зобов'язань за ст. 5 цього Договору;

(в) інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним договором та цим Договором. (п. 6.2)

Згідно п. 6.3 жодне положення цього Договору не може тлумачитись як таке, що обмежує:

а) права Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України;

б) права Сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на Предмет Іпотеки.

За умовами п. 6.4 іпотечного договору сторони дійшли згоди, що Іпотекодержатель має право самостійно обрати такі шляхи позасудового врегулювання:

Іпотекодержателю належить право від свого імені продати Предмет Іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України, Цим Сторони дійшли згоди, що ціна продажу Предмета Іпотеки у випадку його продажу Іпотекодержателем, буде визначатися наступним чином:

а) початкова ціна продажу Предмета Іпотеки визначається Іпотекодержателем, але вона повинна бути нижче його вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки;

б) при неможливості продажу Предмета Іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту а) цього пункті протягом одного місяця з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу Предмета І поте ІЗ визначається Іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної в нас лід проведення незалежної оцінки і зменшеної на 10 відсотків;

в) при неможливості продажу Предмета Іпотеки за ціною, визначеною згідно підпункту б) цього пунк протягом двох місяців з моменту початку позасудового врегулювання, ціна продажу Предмета Іпотек визначається Іпотекодержателем, але вона повинна бути не нижче його вартості, визначеної внаслідс проведення незалежної оцінки і зменшеної на 20 відсотків. (п. 6.4.1)

При виникненні Іпотечного Випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю Іпотечне Повідомлень (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі) вказівкою про загальну суму Боргових Зобов'язань та граничний строк погашення Боргових Зобов'язань. У випадку непогашення Іпотекодавцем Боргових Зобов'язань у строк, передбачений у Іпотечному Повідомленні право власності на Предмет Іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення Боргових Зобов'язань, вказаному в Іпотечному Повідомленні. При цьому Іпотекодержатель зобов'язаний реалізувати Предмет Іпотеки протягом 1 (одного) року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення Боргових Зобов'язань та інших Фактичних Вимог. Залишок коштів отриманих від реалізації Предмета Іпотеки, після погашення Боргових Зобов'язань, інших Фактичних Вимог та відшкодування всіх витрат Іпотекодержателя, повертається Іпотекодавцю відповідно до чинного законодавства України. (п. 6.4.2.)

Застереження: Сторони встановлюють, що положення пункту 6.4. з підпунктами цього Договору, разом з іншими положеннями цього Договору, являють собою повний укладений договір між Сторонами про задоволення вимог Іпотекодержателя, в якому Сторони визначили можливі способи звернення стягнення на Предмет Іпотеки.

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 та договору про відступлення права вимоги від 10.12.2010 ПАТ «ОТП банк» було передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до ОСОБА_2 за укладеними кредитним та іпотечним договорами (а.с. 14-25, 27).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-OAQ/008/2006 від 25.09.2006 у сумі 1 030 061,14 грн (а.с. 26).

Вказаним рішенням встановлено, що загальна заборгованість за кредитним договором складається з: 790 413,69 грн - залишок заборгованості за кредитом, 113 037,89 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 126 609,56 грн - пеня за прострочення виконання зобов'язання.

20.08.2018 (за адресою іпотечної квартири: АДРЕСА_1) та повторно 20.09.2018 (за адресою: АДРЕСА_4) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» цінним листом було направлено ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-OAQ/008/2006 від 25.09.2006 (вимога про усунення порушень) від 20.08.2018 № В44 (а.с. 29-32), в якому зазначено про необхідність сплати заборгованості за кредитом у сумі 1 030 061,14 грн з повідомленням про право задоволення вимог за кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі по тексту - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й ст. 35-37 Закону.

Частиною 1 ст. 35 Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

За змістом ст. 36 Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Статтею 39 Закону визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

спосіб реалізації предмета іпотеки;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Отже з аналізу вищевказаних положень вбачається, що чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом, сторони досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя, що встановлено умовами іпотечного договору № РСL-OAQ/008/2006 від 25.09.2006 (п. 6.4).

При цьому, як зазначалось вище, п. 6.3 іпотечного договору врегульовано питання обрання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому, зокрема, зазначено, що жодне положення цього Договору не може тлумачитись як таке, що обмежує права Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України (підпункт «а»).

Тобто, з аналізу умов договору та вищенаведених норм чинного законодавства випливає, що іпотекодержатель може вирішити питання про задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна в позасудовому порядку чи звернутись безпосередньо до суду, що є альтернативним правом позивача і відповідає умовам укладеного між сторонами іпотечного договору та вимогам вищенаведених норм чинного законодавства.

Суд першої інстанції на вказані умови іпотечного договору та норми законодавства не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав того, що позивач не скористався позасудовим порядком звернення стягнення на предмет іпотеки, і його позов є передчасним.

Таким чином, у справі встановлено, що сторони іпотечного договору обумовили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення іпотекодержателя до уповноважених органів, зокрема, до суду.

ОСОБА_2 не виконувала належним чином умови кредитного договору, заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14.07.2011 про стягнення з неї на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-OAQ/008/2006 від 25.09.2006 у сумі 1 030 061,14 грн. також є невиконаним.

Між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ПАТ «ОТП банк» укладено договори купівлі-продажу кредитного портфелю та про відступлення права вимоги від, за якими до позивача перейшло право вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_2 за кредитним та іпотечним договорами, а тому позивач є іпотекодержателем та відповідно до умов іпотечного договору та норм чинного законодавства правомірно звернувся до суду з вимогами про звернення стягнення на іпотечне майно.

Отже, враховуючи положення ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку», п. 6.3 договору іпотеки № РСL-OAQ/008/2006 від 25.09.2006, встановлення факту невиконання боржником ОСОБА_2 основного зобов'язання, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОТП «Факторинг Україна».

Таким чином, заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2019 року відповідно до приписів пп. 3, 4 ч. 1 с. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Районний суд помилково послався на правову позицію Верховного Суду, сформульовану в цивільній справі № 750/10577/15-ц (постанова від 05.12.2018), оскільки правовідносини у даній справі не є подібними до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та апеляційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволені повністю, у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та апеляційний розгляд справи (а.с. 1, 88), то відповідно з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 405 грн (1 762 грн - за розгляд справи судом першої інстанції + 2 643 грн за апеляційний розгляд справи).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2019 року - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-OAQ/008/2006 від 25 вересня 2006 року у загальному розмірі 1 030 061 (один мільйон тридцять тисяч шістдесят одна) грн 14 коп., з яких 790 413 грн 69 коп. - залишок заборгованості за кредитом, 113 037 грн 89 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 126 609 грн 56 коп. - пеня за прострочення виконання зобов'язання, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_2 (паспорт серія НОМЕР_3 виданий Новозаводським ВМ УМВС України в Чернігівській області 07.06.2002, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, р/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 4 405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн у відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 квітня 2019 року.

Головуючий Судді: