Провадження № 2-п/317/9/2019
Справа № 317/3470/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Коваль В.В.,

за участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2018 року за № 317/3470/17 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2018 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із заочним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про його перегляд та просить скасувати повністю Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2018 р. по справі № 317/3470/17 пр. 2/317/1342/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначив, що про стягнення з нього на користь ПАТ «ПриватБанк» він дізнався лише наприкінці лютого 2019 року, коли з бухгалтерії заводу, де він працює, повідомили, що вони отримали постанову про відкриття виконавчого провадження, та примусове стягнення на користь ПАТ «ПриватБанк», проте, жодного документу йому не надали, та запропонували звернутися до суду для оскарження рішення суду, на підставі якого з мене стягується заборгованість на користь Стягувача.

19.02.2019 року він звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з заявою про ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 317/3470/17.

25.02.2019 року в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області здійснено ознайомлення з матеріалами справи та з текстом винесеного заочного рішення.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості про вручення судових повісток про виклик до суду та про вручення заочного рішення суду по справі № 317/3470/17.

Зазначив, що в матеріалах справи міститься ухвала суду від 26.12.2017 року про призначення справи до розгляду на 08.02.2018 р. за правилами спрощеного позовного провадження. Повідомлення про виклик до суду на 08.02.2018 р. було направлено на адресу: Запорізька область, с. Біленьке, вул. Кірова, буд. 24, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення (№ 363). Повідомлення про виклик до суду, йому не вручено, так як за зазначеною адресою він не проживав (знаходився поза межами м. Запоріжжя), тому отримати вказаний документ не міг. Про повернення документу до суду міститься відповідна відмітка пошти.

Також в матеріалах справи відсутні докази вручення йому Рішення суду. Рішення суду від 08.02.2018 року ним не отримувалось, про що в матеріалах справи міститься конверт та повідомлення про вручення поштового відправлення (№678). Рішення суду йому не вручено, так як за зазначеною адресою він не проживав (знаходився поза межами м. Запоріжжя), тому отримати вказаний документ не міг. Про повернення документу до суду міститься відповідна відмітка пошти.

Надати докази з офіційного сайту Укрпошти про повернення поштових відправлень до суду не вбачається можливим, оскільки відомості в електронному реєстрі зберігаються на протязі пів року. З дати відправки поштових відправлень пройшло більше року.

На його адресу не направлялись судові документи, ані судові повітки, ні ухвали про відкриття провадження по справі, він не отримував судових повісток про виклик до суду, а тому не обізнаний був про винесене рішення та про розгляд справи, ніяких документів з суду до мене не надходили, позовної заяви також не отримував та не знав її змісту. По тій же причині він був позбавлений можливості надати відзив на позовну заяву, надати будь які докази, позбавлений можливості здійснити захист своїх інтересів, скористатися правовою допомогою, скористатися своїм правом подати в рамках існуючого провадження зустрічну позовну заяву, укласти мирову угоду, або виконати вимоги банку в добровільному порядку, та також знати про час та місце розгляду справи, про суть справи, тому що не був повідомлений належним чином.

Розгляд справи без його участі порушив ряд його прав, які надані як стороні у справі статтею 43 Цивільного процесуального кодексу України, а саме право брати участь у судовому засіданні, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Докази поважності причини неявки до суду містяться в матеріалах справи, а саме відсутність доказів вручення судових повісток про виклик до суду та відсутність доказів вручення судового рішення.

Щодо пропуску строку для стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначив, що Умовами та ОСОБА_3 надання банківських послуг визначено, що кінцевий термін повернення грошових коштів відповідає дії картки. Картка видана 25.07.2013 року. Термін дії кредитної картки відповідача закінчився. Кінцевий термін надання банківських послуг є 25.07.2014 року.

Як зазначалось вище, 06.11.2017 року ПАТ «ПРИВАТБАНК» до канцелярії суду здав позовну заяву, тобто після спливу строку позовної давності.

Крім того, зазначає, що між Банком та Відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно наданому до позовної заяви розрахунку Банком був безпідставно збільшений розмір процентної ставки: з 30 % до 42,3% з 31.03.2015 року.

При цьому жодного разу Відповідач не був повідомлений про ці збільшення і не знав про них.

Щодо пені, безпідставно нарахованої банком за строк, більше ніж один рік, зазначив, що як зазначено банком в позовній заяві, договором передбачено, що в разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобовязується сплачувати позикодавцю неустойку.

Згідно витягу з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», пеня за несвоєчасне погашення кредиту та / або процентів, списується у день списання процентів.

Оскільки право на стягнення пені у кредитора виникло з наступного дня після чергової несплати за кредитом (останній платіж Відповідачем було здійснено 2014 року) а до суду Банк звернувся лише 06.11.2017 р. (про що свідчить штами позовній заяві, що здана до канцелярії суду), то пеня підлягала стягненню тільки в межах одного року до дня предявлення позову.

Крім того, умовами спірного договору, а саме тарифами передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з цими ж тарифами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за ті ж самі види правопорушення: несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, штраф та пеню неможливо стягувати двічі за одні і ті ж порушення умов договору.

Щодо неправомірного нарахування комісії, зазначає що згідно розрахунку боргу, наданого ПАТ «ПРИВАТБАНК», з Відповідача стягується нарахована банком комісія в розмірі 2999,51 грн.

Комісія - це оплата послуги, яка сплачується на протязі дії договору.

Положенням абзацу третього ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати договором про надання потреб кредиту будь які збори, проценти, комісії, платежі за дії, які ее є послугою в визначенні цього закону.

Отже, нарахована банком комісія безпідставно нарахована банком, тож платежі, що здійснені позичальником, та стягнуті банком в рахунок погашення комісії, повинні бути перераховані та спрямовані на погашення тіла кредиту.

Стягнута судом комісія в розмірі 2999,51 грн. Рішення в частині стягнення комісії підлягає скасуванню.

Щодо анкети - заяви та безпідставно збільшення відсоткової ставки, зазначив, що 25.07.2013 року Відповідач звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» з анкетою- заявою про приєднання до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг.

Відповідно до тексту вказаної анкети-заяви заявник мав вказати, яку картку з можливих бажає оформити на своє імя та який кредитний ліміт бажає отримати по платіжній картці. В анкеті заяві не позначено яку саме картку бажав отримати ОСОБА_2 та який кредитний ліміт він бажав, щоб був встановлений.

Відповідно до анкети-заяви ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг.

Позивачем надана копія анкети-заяви ОСОБА_2 від 25.07.2013 року, однак, інші документи, які у своїй сукупності складають договір про надання банківських послуг, позивачем надано не було.

ПАТ «ПриватБанк» надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Натомість саме цей документ не був складовою частиною договору, оскільки в вказаному витягу є вказівка на те, що з 01.09.2014 року та з 01.04.2015 року змінюється базова відсоткова ставка на залишок заборгованості, тобто маються посилання на зміни, які станом на 2013 рік не настали та у 2013 році існувати не могли, адже тарифи ПАТ «КБ «ПриватБанк» встановлює та змінює відповідними розпорядженнями. Іншого документу, який є складовою частиною договору про наданні банківських послуг, а саме Памятки клієнта Позивачем не надано.

Ще одним документом, який є складовою частиною договору про надання банківських послуг, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, однак, до суду позивачем надано лише Витяг з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року.

Водночас позивачем не надано підтвердження того, що на момент укладення договору з Відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існували саме в такому вигляді та саме в такому вигляді вони були надані відповідачеві та саме з цим документом він ознайомився та погодився.

Тобто такі тарифи надані на час звернення з позовом, а не на час укладення договору між сторонами, тож не можуть слугувати доказом того, що на саме таких умовах між мною, ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладався договір у 2013 році.

Крім того, відповідно до наданого витягу з Тарифів жодна з базових відсоткових ставок не відповідає тій відсотковій ставці, яка за розрахунком, наданим позивачем, застосовувалась до відповідача.

Відсоткова ставка Позивачем в односторонньому порядку збільшена з 36 % до 42,3% з 31.03.2015 року.

Фактично, це є одностороннім збільшенням процентної ставки, що не відповідає вимогам статті 1056-1 Цивільного кодексу України і статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зміни процентної ставки мають бути доведені до відома споживача послуг, який у разі незгоди з ними має право вимагати зміни або розірвання діючого договору банківських послуг, що передбачено ч. 2 ст. 634 ЦК.

Доказів про повідомлення відповідача про збільшення розміру відсоткової до 42,30% річних та його письмову згоду на таке збільшення в односторонньому порядку, позивачем не надано.

За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

10 січня 2009 року набрав чинності ОСОБА_5 України від 12 грудня 2008 року № 661- VI, яким ЦК України доповнено ст. 1056-1, якою передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; установлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

ОСОБА_5 не скасовує й не помякшує цивільної відповідальності особи, а отже, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, рішення банку щодо збільшення процентної ставки за кредитом односторонньому порядку, які прийняті з 10 січня 2009 року, є неправомірними.

Якщо ж умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 9 січня 2009 року (Правова позиція Верховного суду України від 19 грудня 2012 року у справі № 6-144цс12 та від 26 вересня 2012 року у справі № 6-89цс12).

Зазначає, що наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам ЦК України та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом.

В судовому засіданні була присутня представник заявника ОСОБА_1, яка підтримала заяву про перегляд заочного рішення та просила суд її задовольнити.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не зявився.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_1 ознайомившись із заявою про перегляд заочного рішення, дослідивши письмові матеріали цивільної справи №317/3470/17, встановив наступне.

Позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості надійшла до Запорізького районного суду Запорізької області 06.11.2017 року.

Протягом судового розгляду справи призначалося два судових засідання, в жодне з яких відповідач не зявився.

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.11.2017 р. наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2012 р. зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, у своїй заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 19.02.2019 р. та заяві про скасування заочного рішення від 18.03.2019 р. заявником ОСОБА_2 в якості адреси для листування зазначено: Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Кірова, 24.

Суд спрямовував на вищезазначену адресу відповідача судові повістки, які повертались до суду з поміткою «за закінченням терміну зберігання».

Суд вважає, що посилання ОСОБА_2 на те, що він не був належним чином повідомлений про день та час слухання справи у звязку з тим, що перебував поза межами м. Запоріжжя, є безпідставними, оскільки місцем проживання заявника є с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, яке згідно адміністративно-територіального розподілу Запорізької області є окремим населеним пунктом та знаходить поза межами м. Запоріжжя.

Оскільки, в розумінні ст. 128-130 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 вважався повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановив заочне рішення.

Копію заочного рішення було спрямовано відповідачу рекомендованим поштовим відправленням.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Твердження відповідача ОСОБА_2, щодо поважності неявки його в судові засідання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідач ОСОБА_2 був заздалегідь та належним чином повідомлена про місце, дату і час судового засідання, в якому відбувся заочний розгляд справи, однак не з'явилася в судове засідання.

Окрім того суду не були наведені та надані докази, які суттєво могли вплинути на рішення суду.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.247 ч.2,260-261,287,288,353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08.02.2018 року за № 317/3470/17 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено 04.04.2019 року.

Суддя І.Б.ГРОМОВА