Справа № 199/8901/18
(2/199/1450/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участю сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 05 травня 1976 року він та відповідач зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають.

Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у нього не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати.

У судове засідання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, підтвердила відсутність шлюбних відносин близько 20 років, проте вважає, що між сторонами існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 травня 1976 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинені понад 15 років, сторони разом не проживають, спільний бюджет та господарство не ведуть, таким чином шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача, оскільки шлюб це вільний союз чоловіка та жінки, примушування до шлюбу не допускається, а наявність між сторонами спору про поділ майна не є перешкодою в розірванні шлюбу. Крім того, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності спільного майна подружжя та наявності спору щодо його поділу, при цьому відповідачу розяснено судом її право щодо можливості захисту її прав у разі наявності спору про поділ майна подружжя в судовому порядку.

З огляду на вищевикладені обставини суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛ И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська 05 травня 1976 року, актовий запис № 410, між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Кислиця) ОСОБА_3, розірвати.

Залишити ОСОБА_2 після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «Гладньова».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя