Справа № 457/219/19
провадження №2-о/457/4/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлені особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Заява мотивована тим, що він є єдиним сином та спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , яка була його матір`ю та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він має намір прийняти спадщину після її смерті, оскільки проживав разом з нею, однак для цього необхідно спершу довести факт проживання разом з матір`ю. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання з ОСОБА_4

Заявник у судове засідання не з`явився, до суду звернувся з заявою, у якій просить проводити розгляд справи за його заявою у його відсутності та просить заяву задовольнити.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися та звернулися до суду з письмовою заявою, у якій вказали, що не заперечують проти задоволення заяви, а також просять проводити розгляд заяви у їхній відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року у с. Болозів Старосамбірського району Львівської області. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 28 березня 2017 року Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. З паспорта на ім`я громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту № 38 від 25 січня 2017 року, складеного ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс», зі слів сусідів, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, статею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його її майнових та немайнових прав, що повязані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні з письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав з ОСОБА_4 на момент її смерті по АДРЕСА_1 ., однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено,що до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з заявою ОСОБА_1 і є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_4 на час відкриття спадщини. Одночасно суд приймає до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити.

На підставі ст. 315 ЦПК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 57, 265 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в порядку ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Суддя: В. І. Марчук