№ 207/4404/18
№ 2/207/198/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Тюлюнової В.Г.

при секретарі - Куцевол Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Камянське справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій посилається на те, що позичив відповідачці 212250.00 грн., які остання повинна була повернути відповідно розписці до 01грудня 2018 року. Але грошові кошти не повернула, посилаючись на їх відсутність , у звязку з чим він вимушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення боргу та судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 2122,50грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що у відповідачки грошових коштів не має, тому вона дає обіцянки про повернення боргу, але не виконує обіцянки.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 212250.00грн. визнала, пояснила, що їй потрібні були грошові кошти. Була впевнена , що продасть житло і поверне борг. Однак обставини склалися так, що гроші вона не отримала . Ій потрібен час і вона поверне позивачу борг в сумі 212250.00 грн. і судові витрати 2122,50 грн.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів( суму позики або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей) визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідачка ОСОБА_2 не заперечувала в судовому засіданні, що взяла в борг у позивача грошові кошти у розмірі 212250.00 грн., які зобовязалась повернути до 01 грудня 2018 року, про що написала власноручно розписку. Підтвердила, що грошових коштів у неї немає, але борг вона визнає. Просить стягнути борг за рішенням суду, тому що повернути гроші не може. Оскільки відповідачка борг визнає, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача суму боргу у розмірі 212250.00 грн.

Задовольнивши позовні вимоги про стягнення боргу, відповідно до вимог ст..141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2122,50 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст..ст.526-530,599,1046,1047,1049,1050 ЦК України, ст..ст.12,13,81,141,256-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_2, суму боргу за договором позики у розмірі 212250,00 (двісті дванадцять тисяч двісті пятдесят) гривень.

Судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2122 грн. 50 коп. стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В.Г.Тюлюнова