Справа № 2-о-61/2009 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/659/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

участю прокурора Заяць І.Є., представника Львівської міської ради Шевченко М.І.

розглянувши в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2009 року в складі судді Боровкова Д.О. в справі за заявою Приватного підприємства «АВІС-ДО», ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересована особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту володіння та визнання права власності на нежитлове приміщення,-

встановила:

В березні 2009 року заявники звернулися до суду із заявою, яку уточнивши просили встановити факт володіння, користування, розпорядження та визнання права власності за ПП «АВІС - ДО» на нежитлове приміщення загальною площею 104,6 кв. м, що знаходиться на вул. Лугтанській, 10 «А» у м. Львові та зобов'язати Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» здійснити державну реєстрацію даного приміщення за ПП «АВІС-ДО» і видати витяг з реєстру прав власності рухомого майна.

Вимоги обгрунтовували тим, що Львівським міським відділом центру державного земельного кадастру виготовлені та погоджені у встановленому порядку матеріали відведення земельної ділянки для розміщення збірно - розбірної автомийки на перехресті вул. Луганська - пр. Червоної Калини у м. Львові. Матеріали відводу земельної ділянки складаються з книги № 1 «Матеріали погодження місця розташування земельної ділянки» та книги № 2 «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та висновків погодження проекту відведення земельної ділянки. На підставі проекту відведення Львівська міська рада прийняла ухвалу № 84 від 09.02.2006 р. «Про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у м. Львові по вул. Луганській - Червоної Калини». 16.03.2006 р. прийнята ухвала № 3425 «Про затвердження місця розташування та надання в оренду терміном на 5 років площею 0,0240 га». Для здійснення підприємницької діяльності заявників ПП «Універсал - плюс» розробив ескізний проект на влаштування мийки легкових автомобілів. ПП «Габріель» видало експертний висновок щодо даного об'єкту, який відповідає Державним Будівельним Нормам України. Заінтересована особа оформила інвентаризаційну справу та виготовила технічний паспорт на нежитлове приміщення зальною площею 104,6 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Луганська, 10 «А». Відповідно до технічного паспорту об'єкт складається з автомийки площею 77,3 кв. м, складського приміщення площею 7,7 кв. м, кімнати персоналу площею 13,2 кв. м, паливної площею 6,4 кв. м. Всього загальна площа становить 104,6 кв. м. Для встановлення даного об'єкту заявники затратили значні кошти, в приміщенні здійснюють підприємницьку діяльність, постійно ним користуються, на це приміщення ніхто не претендував і не претендує. Просили заяву задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2009 року заяву задоволено.

Встановлено факт володіння приватним підприємством «АВІС-ДО» на праві приватної власності нежитловим приміщенням мийки легкових автомобілів загальною площею 104.6 кв.м, що знаходиться на вул. Луганській, 10 «А» у м. Львові.

Зобов'язано Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічні інвентаризації та експертної оцінки» здійснити державну реєстрацію нежитлового приміщення мийки легкових автомобілів загальною площею 104.6 кв.м, що знаходиться на вул. Луганській, 10 «А» у м. Львові на праві приватної власності за приватним підприємством «АВІС-ДО» та видати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Рішення суду оскаржив керівник Львівської місцевої прокуратури № 2, вважає рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню через порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням суду в порядку окремого провадження може бути встановлено лише наявність або відсутність певних юридичних фактів, однак матеріали справи на підтверджують володіння ПП «АВІС-ДО» на праві власності спірним нежитловим приміщенням мийки легкових автомобілів.

Питання визнання права власності та зобов'язання вчинити дії щодо реєстрації такого може бути вирішено виключно в межах позовного провадження.

Вважає, що оскаржуване рішення порушує права територіальної громади.

Звертає увагу на те, що не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди не пов'язані із землею, при цьому, висновки надані заявниками стосуються погодження проекту відведення земельної ділянки для розміщення на ній збірно-розбірної авто мийки.

Крім цього, земельна ділянка надана в межах червоних ліній.

Також, суд визнав право власності на об'єкт нерухомості у той час коли останній ознаками такого не наділений.

Власником земельної ділянки є Львівська міська рада, а докази відчуження такої в матеріалах справи відсутні, однак суд не врахував цього, та не залучив до участі у справі Львівську міську раду.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2009 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви ПП «АВІС-ДО», ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до Указу Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

17.10.2018 року цивільна справа № 2-о-61/2009 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

В судовому засіданні прокурор Заяць І.Є. та представник Львівської міської ради Шевченко М.І. апеляційну скаргу підтримали, в обґрунтування надали пояснення, аналогічні доводам скарги.

Заявники ПП«АВІС-ДО», ОСОБА_3, ОСОБА_4 викликалися в судове засідання та не з»явилися, повідомлення про вручення судової повістки повернулися в суд за закінченням терміну зберігання (а.с. 159-161).

Згідно із ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи,які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку,що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Заяву про зміну свого місця проживання учасники справи не подавали, протягом строку зберігання поштового відправлення заявники не з»являлися за отриманням поштового відправлення, кореспонденція повернута на адресу суду.

В свою чергу, повідомлення про час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному сайті Львівського апеляційного суду у списку справ призначених до розгляду на 02 квітня 2019 року.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника Львівської міської ради, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частоково враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення постановлене на підставі ЦПК України в редакції від 18.03.2004 р., тому перевіряється в апеляційному порядку на предмет дотримання місцевим судом при його постановленні норм ЦПК в тому числі у вказаній редакції від 18.03.2004 р., при цьому судове рішення апеляційного суду за наслідками розгляду відповідної апеляційної скарги постановляється згідно положень ЦПК України в редакції закону від 03.10.2017р.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявники згідно проекту встановили автомийку, постійно нею користуються, ніхто

на неї не претендував та не претендує, відтак заявники набули право володіння на приміщення автомийки, тому встановив факт володіння заявником на праві приватної власності даною автомийкою.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 234 ЦПК України (в редакції закону від 18.03.2004 року, чинного на час подання заяви) передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Порядок розгляду справ окремого провадження визначався статтею 235 ЦПК України.

Аналогічне поняття окремого провадження закріплено і у ч. 1 ст. 293 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений із ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Заявники звернулись, зокрема з вимогою про встановлення факту володіння та визнання права власності на нежитлове приміщення загальною площею 104,6 кв. м, що знаходиться на вул. Лугтанській, 10 «А» у м. Львові та зобов'язання вчинити дії.

При цьому, заявники не зазначили причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Таке ж регулювання мало і в редакції ЦПК України (від 18.03.2004 року).

Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями), у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчому судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Колегією суддів встановлено та підтверджено матеріалами справи, що звертаючись із заявою про встановлення факту володіння, користування, розпорядження ПП «АВІС-ДО» нежитловим приміщенням (мийкою легкових автомобілів) загальною площею 104,6 кв. м, що знаходиться на вул. Лугтанській, 10 «А» у м. Львові, метою такого звернення є саме визнання права власності на майно та зобов'язання ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» здійснити державну реєстрацію вказаного майна і видати витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Таким чином, із заяви поданої Приватним підприємством «АВІС-ДО», ОСОБА_3, ОСОБА_4 в порядку окремого провадження вбачається спір про право цивільне, а саме про визнання права власності на майно, який підлягає розгляду у позовному провадженні.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі судове рішення, яка розглянута в порядку окремого провадження, не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, що в силу частини шостої статті 294 та частини четвертої статті 315 ЦПК України є підставою для його скасування із залишенням заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 294, 268, 315, 367, 374, 377, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Львівської місцевої прокуратури № 2- задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 липня 2009 року - скасувати.

Заяву Приватного підприємства «АВІС-ДО», ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересована особа Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про встановлення факту володіння та визнання права власності на нежитлове приміщення - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 03 квітня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк