Справа № 138/233/13-ц
Провадження № 22-ц/801/178/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лисенко Т. Ю.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 рокуСправа № 138/233/13-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за матеріалами подання головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Городенського Валерія Васильовича про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року, постановлену у складі судді Лисенко Т.Ю., дата складання повного тексту ухвали відсутня,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року головний державний виконавець Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Могилів-Подільський ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області) Городенський В.В. звернувся у суд з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Городенського В.В. знаходиться зведене виконавче провадження за № АСВП 54693239 щодо примусового виконання виконавчого листа № 138/233/13-ц від 09 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 165264,64 дол. США, що еквівалентно 1320960,27 грн., та судових витрат в сумі 3441,00 грн.

Боржник добровільно кошти на погашення заборгованості не сплачує, декларацію про доходи та майно не подав, на виклики державного виконавця не реагує і до відділу ДВС не з'являється. Згідно з інформацією, наданою на запити державного виконавця, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Відповідно до витягу Державної прикордонної служби України від 16 квітня 2018 року боржник неодноразово перетинав державний кордон України. За таких підстав державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року в задоволенні подання відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем не надано належних доказів, які б свідчили про навмисне чи інше свідоме ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх зобов'язань. Наявність рішення суду та виконавчого провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_4 заборгованості не є фактом такого ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Не погодившись із ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення подання.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що боржник навмисно ухиляється від виконання своїх зобов'язань, оскільки ним рішення суду, яке набрало законної сили не виконується, а на майно, яке є у власності боржника, не може бути звернуто стягнення так як на даний час введено мараторій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

На виконанні у Могилів-Подільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження за № АСВП 54693239 щодо примусового стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» боргу за виконавчими листами № 138/233/13-ц від 09 квітня 2013 року на суму 165264,64 дол. США, що еквівалентно 1320960,27 грн., та судових витрат у сумі 3441,00 грн.

Постановами головного державного виконавця Городенського В.В. від 07 серпня 2017 року, 11 вересня 2017 року відкрито виконавчі провадження за вказаними вище виконавчими листами, а постановою від 12 вересня 2017 року дані виконавчі провадження об'єднані.

Головним державним виконавцем вжито ряд заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, перевірено майновий стан боржника.

За наслідками поданих державним виконавцем запитів отримано інформацію:

- згідно з довідкою ГУ Держпродспоживслужби від 05 вересня 2017 року зареєстрована сільськогосподарська техніка у боржника відсутня;

- згідно з листом відділу у Могилів-Подільському районі ГУ Держгеокадастру Вінницької області від 05 вересня 2017 року станом на 01 січня 2013 року у Державному реєстрі земельні ділянки на праві власності за боржником не зареєстровані;

- згідно з листом Могилів-Подільського територіального сервісного центру № 0543 від 07 вересня 2017 відповідно до бази даних НАІС транспортні засоби за боржником не зареєстровані;

- згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що за ОСОБА_4 зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1, на яку 09 жовтня 2008 приватним нотаріусом ОСОБА_5 накладено заборону відчуження відповідно до договору іпотеки від 09 жовтня 2008 року, а також 09 липня 2015 року накладено арешт постановою державного виконавця;

- згідно з інформацією Пенсійного фонду України від 29 листопада 2017 року боржник не отримує пенсію та не є особою, яка працює за трудовим чи цивільно-правовим договором;

- згідно з інформацією Державної фіскальної служби України від 30 листопада 2017 року боржник знаходився на обліку як працюючий у податкового агента за податковим номером НОМЕР_1 та не має рахунків, відкритих у банках та фінансових установах.

Згідно з адресною довідкою від 26 грудня 2017 року ОСОБА_4 станом на 04 квітня 2016 року був зареєстрований АДРЕСА_2. Державним виконавцем перевірено місце проживання боржника і відповідно до Акту державного виконавця від 18 жовтня 2017 року встановлено, що боржник за вказаним місцем реєстрації не проживає.

14 грудня 2017 року стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про прийняття мір щодо заборони виїзду боржника ОСОБА_4 за межі України до виконання боргових зобов'язань.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року оголошено розшук боржника ОСОБА_4 Відповідно до повідомлення Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 30 травня 2018 року місце знаходження ОСОБА_4 встановлено, останній перебувавав за місцем своєї реєстрації, а тому розшукові заходи припинені.

Відповідно до листа районного сектору Державної міграційної служби У країни у Вінницькій області ОСОБА_4 документований закордонним паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 з датою закінчення дії 15 вересня 2026 року.

Згідно з інформацією Державної прикордонної служби України № 0.184-19004/0/15-18 від 02 травня 2018 року ОСОБА_4 в період з 01 серпня 2017 року по 22 квітня 2018 року неодноразово перетинав державний кордон України у напрямку виїзд та в'їзд.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано належних доказів, які б свідчили про навмисне чи інше свідоме ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх зобов'язань. Наявність рішення суду та виконавчого провадження по примусовому стягненню з ОСОБА_4 заборгованості не є фактом такого ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання головного державного виконавця, колегія суддів вважає обґрунтованим, адже застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статтею 33 Конституції України та статтею 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що головним державним виконавцем не доведено й у справі відсутні докази того, що боржник отримав копії постанов про відкриття виконавчого провадження відносно нього та повідомлений у встановленому порядку про можливість добровільного виконання судового рішення, а також те, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання судового рішення.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини третьої статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до частини третьої статті 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов'язання, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Судом першої інстанції вірно враховано, що направлене до суду подання та додані до нього матеріали не містять доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження та ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Аргументи апеляційної скарги про те, що боржник навмисно ухиляється від виконання своїх зобов'язань, оскільки ним рішення суду, яке набрало законної сили, не виконується, а на квартиру, яка є у власності боржника, не може бути звернуто стягнення так як на даний час введено мораторій, суд апеляційної інстанції не вважає такими, що свідчать про незаконність постановленої ухвали суду першої інстанції, оскільки доказів умисного ухилення боржника від виконання рішення суду державним виконавцем не надано.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя А. Ю. Зайцев

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.