РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/150/19

Провадження № 2/700/159/19

08 квітня 2019 року

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка цивільну справу №700/150/19 (провадження №2/700/159/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог пояснила, що з 25.01.2012 року по 27.09.2018 року проживала у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. За час спільного проживання у них народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного їх припинення. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. Дочка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Позивач не має можливості самостійно забезпечити дитину всім необхідним для її розвитку, а тому вона вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини.

12 березня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву ОСОБА_2, просить задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання дочки, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн, оскільки на даний час відповідач не працює.

02 квітня 2019 року позивач звернулася до суду з уточненням до позовних вимог відповідно до яких просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини -дочки ОСОБА_3, у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду і до повноліття дитини.

У судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково у сумі 1200 грн.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Щодо уточнюючої заяви позивача від 27.03.2019 року, яка до суду надійшла 02.04.2019 року, то суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу Лисянського районного суду Черкаської області два екземпляри уточнюючої заяви, однак не додав доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, як того вимагає ч.5 ст.49 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане 12.11.2012 року виконавчим комітетом Загальцівської сільської ради, Бородянського району, Київської області).

Дочка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не надає дитині матеріальної допомоги.

Відповідач позовні вимоги визнає частково, свої вимоги обґрунтовує наступним.

Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України передбачають стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Позивач же, всупереч чинному законодавству заявляє вимогу про стягнення з відповідача аліментів на одну дитину у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» від 23.11.2018 року №2629-VIII, з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2027 грн:2= 1013,50 грн, з 07.01.2019 року по 30.11.2019 року становить 2118 грн:2= 1059 грн, з 01.12.2019 по 31.12.2019 становить 2218:2=1109 грн.

Крім того, на даний час відповідач не працює, тобто має нерегулярний, мінливий дохід, а тому, у силу статтей 182, 184 СК України, просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 грн щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Так, статтею 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення заяви до суду і до повноліття дитини.

Відповідач у запереченні просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 грн, обґрунтовуючи це тим, що сума 1200 грн становить половину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та тим фактом, що він на даний час не працює.

Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку що з відповідача необхідно в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно починаючи з 15.02.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є обґрунтованим та справедливим, оскільки відповідає вимогам закону й інтересам неповнолітньої дитини та враховує майнове становище стягувача та платника аліментів.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів та стягує судовий збір з відповідача, керуючись при цьому вимогами ч. 6 ст. 141 ЦК України, в якій зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, із відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки АДРЕСА_1, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн (одна тисяча двісті гривень), щомісячно, від дня пред'явлення позову - 15 лютого 2019 року до повноліття дитини, з проведенням щорічної індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_2, реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_1) на користь держави, судовий збір у розмірі 768 грн (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яценко