У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 відсотків частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву і додані матеріали, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4, 5 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник просила видати судовий наказ про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 30 відсотків частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника ОСОБА_2, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, заявниця ОСОБА_1 в своїй заяві вказала розмір вимоги щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини, який не передбачений статтею 161 ЦПК України.

Окрім того, слід зазначити, що звертаючись із заявою про видачу судового наказу, заявник не надала будь-яких доказів, які б підтвердили обставину, що боржник перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України (у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги).

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 165, 166 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Любчик