Єдиний унікальний номер 235/8115/18 Номер провадження 22-ц/804/1370/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 лютого 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Назаренко Г.В. в місті Покровську Донецької області, повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року, в справі номер 235/8115/18 за позовом Комунального підприємства «Покровськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги по водопостачанню та водовідведенню,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2018 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулось Комунальне підприємство «Покровськводоканал» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги по водопостачанню та водовідведенню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , якому КП «Покровськводоканал» забезпечувало послуги з постачання питної води та приймання стічних вод за період з 01.09.2015 року по 01.09.2018 року, на ім`я якого відкритий особистий рахунок.

Відповідачем неналежним чином виконувались обов`язки по сплаті наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.09.2015 року по 01.09.2018 рік в сумі 11589,51 грн., інфляційні збитки в розмірі 1292,71 грн., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 292,04 грн., а всього13174,26 грн., які позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 лютого 2019 року позов Комунального підприємства «Покровськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги по водопостачанню та водовідведенню задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Покровськводоканал» борг за спожиті послуги по водопостачанню та водовідведенню за період з 01.09.2015 року по 01.09.2018 року в сумі 11589,51 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 292,04 грн., інфляційні збитки в розмірі 1291,71 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції від 2 лютого 2019 року та закрити провадження у справі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що позивач не довів факту отримання відповідачем послуг від позивача та наявності договірних відносин між ними.

Суд не звернув увагу на те, що відповідно до довідки про склад сім`ї за зазначеною адресою зареєстровані дві особи, а позов заявлено тільки до однієї особи, через що неповно і не всебічно з`ясовано обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вважає, що суд неправомірно погодився з нарахуванням штрафу та пені, а також невірно визначив та стягнув на користь позивача певну суму судового збору.

5 червня 2019 року від позивача КП «Покровськводоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с. 94-95).

У відзиві позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги щодо недоведеності наявності договірних відносин з позивачем та факт його відсутності за місцем реєстрації у спірний період, посилаючись на рішення Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13 та від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15. Відповідачем не спростовано у встановленому законом порядку відсутності факту надання йому послуг позивачем. Особистий рахунок відкрито на ім`я відповідача.

Зазначає, що, оскільки відповідач є належним відповідачем, у встановленому законом порядку не заявив клопотання про залучення до справи іншого відповідача дружини, тому суд правильно стягнув з нього заборгованість з водопостачання та водовідведення.

Вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо нарахування та стягнення штрафів та пені. Позивач не заявляв позовні вимоги про стягнення пені або штрафу, а судом такі вимоги не розглядалися.

Також звертає увагу на те, що судовий збір визначений позивачем правильно позивач є юридичною особою і має сплачувати судовий збір в розмірі не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на 01.01.2018 року становив 1762,00 грн.

З іншими доводами апеляційної скарги позивач також не погоджується та вважає їх безпідставними, зазначаючи, що при розрахунку заборгованості за спожиті послуги по водопостачанню та водовідведенню з врахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України діяв на підставі закону.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно з довідкою головного інспектора сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 30.01.2009 року. Членом його сім`ї є дружина ОСОБА_2 , яка зареєстрована в квартирі з 06.10.2009 року (а.с. 9).

З оборотно-сальдової відомості від 16.11.2018 року по особовому рахунку 045222 відкритому на ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 видно, що за період з 01.06.2015 року по 01.09.2018 року нарахована та не сплачена заборгованість за послуги надані КП «Покровськводоканал» в розмірі 11589,51 грн. (а.с. 6-7).

Відповідно до розрахунку інфляційної складової та 3% річних на заборгованість в сумі 11589,51 грн. за період з 01.06.2015 року по 01.09.2018 року щодо боржника ОСОБА_1 нарахований індекс інфляції в розмірі 1292,71 грн. та 3% річних в розмірі 292,04 грн. (а.с. 10).

З рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 16.12.2015р. № 325 вбачається, що виконавцем комунальної послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у місті Красноармійську визначене комунальне підприємство «Красноармійськводоканал» до межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності з балансоутримувачами будинків (а.с. 24, 25).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на час виникнення та існування спірних правовідносин.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі N6-2951цс15.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо не укладення позивачем з відповідачем ОСОБА_1 договору на житлово-комунальну послугу з водопостачання та водовідведення є безпідставним.

У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 68 ЖК УРСР споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до частини 2 пункту 11 та пункту 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), плата за послуги нараховується за нормативами (нормами) споживання. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 18 цих Правил зазначено, що постачання холодної та гарячої води, плата за житлово - комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 11589,51 грн. за період з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2018 року, а також трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційні втрати відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розрахунку чи іншого розміру заборгованості перед КП «Покровськводоканал» за отримані послуги та нарахованих трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат відповідачем суду не надано.

Довід апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача на користь позивача штрафів та пені апеляційний суд відхиляє, оскільки 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати не є штрафом або пенею в розумінні глави 49 ЦК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо нарахування послуг водопостачання та водовідведення та 4 особи за період з 01.09.2016 року та неврахування пільг у сплаті комунальних послуг як учаснику бойових дій апеляційний суд виходить з наступного.

З оборотно-сальдової відомості від 16.11.2018 року по особовому рахунку 045222 відкритому на ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 видно, що за період з 01.09.2016 року у графі 3 вказано 2 мешканця та нарахована вартість водопостачання та водовідведення саме на двох осіб (а.с. 6).

Відповідно до довідки №03/1000 від 03.06.2019 року ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має право на пільги «Учасник бойових дій» з 01.02.2009 року на 2 особи 75%. Нарахування пільги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №409 від 6 серпня 2014 року (а.с. 97).

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо кількості осіб та неврахування пільг є необґрунтованими.

Що стосується доводу апеляційної скарги про незалучення до справи всіх відповідачів,

апеляційний суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Отже, суд може залучати співвідповідача лише за клопотанням позивача.

Оскільки позивач звернувся до відповідача і не залучив до участі іншого відповідача, у суду відсутнє право самостійно визначати сторін у справі.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 , сплативши заборгованість за спожиті послуги за водопостачання та водовідведення за спірний період, не позбавлений права звернутися з вимогою про стягнення відповідної частки сплачених послуг до другого споживача комунальних послуг, що мешкає у квартирі.

Доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги щодо визначення та стягнення судового збору апеляційний суд відхиляє, оскільки судовий збір визначений та стягнутий правильно відповідно до ст. 141 ЦПК України та пп. 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, виходячи наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно застосовані норми процесуального та матеріального права. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та, вирішуючи спір, в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 11 липня 2019 року.

Суддя: