Провадження № 22-ц/801/161/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М.М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуСправа № 127/26830/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_3,

відповідач : ОСОБА_4,

відповідач : ОСОБА_5,

відповідач : ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року, постановлену у складі судді Сичука М.М., дата складання повного тексту ухвали відсутня, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

У серпні 2018 року ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що існує очевидна загроза невиконання прийнятого судом рішення, між тим за ОСОБА_4 не рахується жодного майна, а квартира придбана в період шлюбу зареєстровано за ОСОБА_5, яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Виходячи з наведеного, ОСОБА_3 просив постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту у межах заявленого позову на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., що складається з двох житлових кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року заяву задоволено.

З метою забезпечення позову накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5, а саме: на квартиру, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., що складається з двох житлових кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в межах суми позовних вимог, а саме: 20731 долар США 44 центи, що еквівалентно станом на 14.12.2016 року 541273 гривні 44 копійки.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява обгрунтована та підтверджена належними доказами, які дають підстави вважати, що в подальшому виникнуть обставини утруднення виконання рішення суду у даній справі, а тому вона підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що накладаючи арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5, суд не з'ясував, яка орієнтовна вартість нерухомого майна, не дослідив за який кошт придбавалось майно і чи є воно майном спільної сумісної власності подружжя. Зазначена квартира була придбана ОСОБА_5 за рахунок коштів її батьків, а тому не є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та її.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як необґрунтовану, а ухвалу суду - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати ухвалу суду.

Представник позивача просила залишити ухвалу суду без змін, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції дотримався норм процесуального права, та правомірно наклав арешт на належне ОСОБА_5 нерухоме майно в межах ціни позову.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема «рішення Шмалько проти України, п.43» зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Аргументи апеляційної скарги про те, що під час прийняття судового рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився в реальності позовних вимог, факту порушення прав позивача, в загрозі невиконання рішення суду, накладаючи арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5, не дослідив за який кошт придбавалось майно і чи є воно майном спільної сумісної власності подружжя, апеляційний суд вважає такими, що не дають правових підстав для скасування ухвали суду, оскільки питання щодо того, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення сторін, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, у відповідності з вимогами статті 264 ЦПК України вирішуються судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Безпідставними є також аргументи апеляційної скарги про те, що суд не з'ясував, яка орієнтовна вартість нерухомого майна, адже судом накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5, в межах суми позовних вимог, а тому ці аргументи не впливають на вірність висновків суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови скадено 17 січня 2019 року.