Справа №463/5725/18
Провадження №2/463/491/19
УХВАЛА

судового засідання

26 березня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Львові повторне клопотання представника позивача про призначення судової економічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» (правонаступника Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк») про визнання кредитного договору недійсним

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання недійсним укладеного між сторонами кредитного договору № KF 42890 від 18.05.2017р. Як на підставу позову посилається на те, що під час укладення оспорюваного договору його було введено в оману.

Повноважний представник позивача подав до суду заяву про призначення у справі судово-економічної експертизи, проведення якої просив доручити Київській незалежній експертній установі. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.03.2019р. в задоволенні такого клопотання відмовлено.

Після цього в судовому засіданні представник позивача подав до суду повторне клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, проведення якої просить доручити Науково-досліднідній лабораторії судових експертиз, поставивши перед експертами питання

Повноважний представник позивача подав до суду заяву про призначення у справі судово-економічну про призначення у справі судово-економічної експертизи експертизу, проведення якої просить доручити Київській незалежній експертній установі, поставивши перед експертами питання:

1) Яка дійсна документально обґрунтована реальна процентна ставка та абсолютне значення у грошовому та процентному виразі здорожчання кредиту для позичальника за кредитним договором та чи відповідають вони базовим умовам кредитування, вказаним у кредитному договорі?

2) Який є дійсний документально обґрунтований розмір щомісячного платежу за договором кредиту та чи відповідає він базовим умовам кредитування при визначеній кредитним договором відсотковій ставці?

3) Чи є документально обґрунтованим підтвердження та достовірний детальний розпис сукупної вартості кредиту за кредитним договором:

-щодо сукупної вартості кредиту для позичальника?

-щодо реальної ефективної ставки (у процентах річних) чи точно вона дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту?

-щодо загального кінцевого значення здорожчання кредиту?

-щодо надання позичальнику вичерпної інформації про вартість кожного з альтернативних варіантів надання банківських послуг, вартість послуг, які є супутніми до вказаної кредитної операції?

4) Чи є документально обґрунтованою, достовірною та повною інформація, яку надав банк позичальнику, як споживачу перед укладенням кредитного договору про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, у т.ч. зокрема щодо реальної ефективної процентної ставки за кредитом та кінцевого значення здорожчання кредиту для позичальника?

5) Чи підтверджуються документально та нормативно надання банком позичальнику кредитних коштів у сумі та валюті кредиту від 18.05.2007р. за кредитним договором?

6) Якщо не підтверджується то у якій валюті та у якій сумі надано кредитні кошти за кредитним договором?

Мотивує тим, що за матеріалами наданої банком кредитної справи вбачається порушення вимог закону, зокрема відсутність повідомлення банком до укладення кредитного договору усієї необхідної інформації споживачу про умови кредитування, абсолютне значення здорожчання для позичальника кредиту, дійсну реальну ефективну процентну ставку та сукупну вартість кредиту. Крім того, обставини, які входять до предмета доказування потребують спеціальних знань.

Розглянувши повторне клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання належить відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

У відповідності до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» вказано, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, поданих доказів, обставини, які підлягають доказуванню можливо встановити без залучення спеціальних знань та призначення експертизи, враховуючи інші засоби доказування, а також умови кредитного договору, в тому числі про порядок нарахування процентів та сплати щомісячних платежів, які наведені у графіку платежів, який є додатком до кредитного договору.

В свою чергу, питання про підтвердження надання банком позичальнику інформації про умови кредитування не потребують спеціальних знань, оскільки такі обставини підтверджуються або спростовуються документально і з цих же підстав не потребує спеціальних знань питання підтвердження надання банком кредитних коштів у валюті кредиту, не говорячи вже про те, що така обставина взагалі не є підставою позову.

Крім того, за правилами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, суд, згідно п. 4 ч. 5 цієї статті, зберігаючи обєктивність і неупередженість лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, саме сторона зобовязана довести обставини, які мають значення для справи, і саме остання несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, тоді як суд лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту поставлених у клопотанні питань, експертне дослідження, яке на думку сторони позивача має значення для правильного вирішення справи, відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України можливо провести в тому числі на замовлення учасника справи, оскільки дослідженню підлягають не матеріали цивільної справи, а сам кредитний договір та додатки до нього і позивач як до предявлення позову, так і після його предявлення не був обмежений в праві замовити проведення такого дослідження, а заявляючи відповідне клопотання перед судом і не вказуючи на причини неможливості провести таке дослідження самостійно по суті перекладає обовязок збирання доказів на суд, що суперечить принципу змагальності сторін.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для призначення у справі судово-економічної експертизи і тому, в задоволенні повторного клопотання відмовляє, звертаючи при цьому увагу представника позивача на наведені вище підстави для відмови в задоволенні таких клопотань.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 102, 103, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні повторного клопотання представника позивача про призначення судової економічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» (правонаступника Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк») про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 05.04.2019 року.

Суддя: Леньо С. І.