РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 558/438/18

Провадження № 22-ц/4815/397/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймистука С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання :Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2018 року, ухваленого в складі судді Феха Т.С., повний текст якого складений 13.12.2018 року, у справі № 558/438/18,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про скасування усиновлення відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що протягом останніх трьох років спільне життя сином ОСОБА_2 стало неможливим, оскільки усиновлений почав провокувати суперечки та сварки, під час яких ображав її, погрожував фізичною розправою, принижував її честь та гідність. ОСОБА_2 перебуває на її утриманні та зловживає алкогольними напоями. Усиновлений син вчиняє стосовно неї фізичне насильство шляхом нанесення побоїв, тілесних ушкоджень, що стало причиною порушення її фізичного здоров'я. Словесні образи, погрози, залякування спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, чим було завдано шкоди її психічному здоров'ю. Щоденні фізичні розправи сина змушують позивача постійно звертатися в поліцію та переховуватися від останнього у сусідів.

Просила суд позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 05 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення, відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що скасування усиновлення з підстави, передбаченої ч.3 ст. 238 СК України, є неможливим, оскільки відповідач був усиновлений до досягнення повноліття (у віці трьох років), відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про протиправну поведінку відповідача, що загрожує життю та здоров'ю позивача чи членів її сім'ї.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд неправильно дослідив докази та не надав їм належної оцінки. Так, судом не було надано належної оцінки доказам щодо створення у позивача постійної емоційної напруги, завдання ОСОБА_2 душевних страждань шляхом прослуховування гучної музики, що підтверджено показами свідків. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що з часу усиновлення позивачем сина вони проживали як сім'я, підтримували сімейні відносини протягом 44 років, мали взаємні права та виконували взаємні обов'язки. Зазначає, що з 1994 по 2016 рік син відвідував її лише два рази на рік.

Покликається на те, що суд не взяв до уваги факт вчинення відповідачем протиправної поведінки підтверджується постановою Демидівського районного суду від 22.09.2017 року, оскільки зі змісту постанови вбачається, що протиправна поведінка відповідача зводилась лише до словесного конфлікту, нецензурних висловлювань і не могла загрожувати життю і здоров'ю позивача. Такий висновок суду не відповідає обставинам справи, оскільки у судовому рішенні вказані підстави притягнення відповідача до відповідальності, які пов'язані саме з вчиненням факту фізичного, а не словесного насильства. Також, дані обставини були підтвердженні показами свідків.

Вказує, що доказом вчинення фізичного насильства є виписка з медичної картки позивача. Зазначає, що суд невірно витлумачив ст. 208 Сімейного кодексу України, що є безумовною підставою скасування рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був усиновлений позивачем ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_4 у віці трьох років. (а.с.7)

На час розгляду справи ОСОБА_2 досяг 47-ми років.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 2 ст. 238 СК України, відповідно до якої скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.2. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.(ч.1 ст.81 ЦПУ України).

Убачається, що на час звернення позивача до суду з вимогою про скасування усиновлення, ОСОБА_2 є повнолітнім та досяг 47-ти річного віку. Проте й у цьому випадку усиновлення може бути скасовано лише у разі, якщо протиправна поведінка усиновленого загрожує життю, здоров'ю усиновлювача або інших членів сім'ї.

Такою протиправною поведінкою з боку ОСОБА_2 позивач вважала наявність систематичних побутових сварок, у ході яких усиновлений висловлювався нецензурною лайкою, виганяв її з будинку та намагався вчинити бійку.

З метою припинення такого відношення усиновленого до позивача, остання 02 вересня 2017 року зверталася до правоохоронних органів.

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2017 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме вчинив насильство в сім'ї по відношенню до своєї матері ОСОБА_1, ображав її нецензурною лайкою, виганяв з будинку, намагався вчинити бійку.

Разом з тим, на підтвердження вимог ч. 2 ст. 238 СК України ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що ОСОБА_2 було притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за діяння, які загрожують життю, здоров'ю усиновлювача або інших членів сім'ї.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично скаржник наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому доводи скаржника слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2019 року

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.