Номер провадження 2/754/4171/19
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до суду і до досягнення дитиною (ОСОБА_3) трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що сторони по справі є батьками трьох неповнолітніх дітей, в тому числі малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, вона не може працювати на роботі з повним робочим днем, однак оскільки відповідач фінансово не допомагає вимушена працювати неповний робочий день. Відповідач офіційно працює та має дохід, отже може сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем у позовній заяві.

Ухвалою суду від 04.09.2018 року позовну заяву у зв'язку з недоліками було залишено без руху.

Позивачем в строк усунуто недоліки позовної заяви та 09.11.2018 року ухвалою суду було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач скористався своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України та у строк подав відзив на позовну заяву, де виклав свої заперечення та міркування стосовно заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказував на те, що офіційно працює доцентом в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, має науковий ступінь доктора медичних наук, має заробітну плату як постійний дохід. Відповідач не визнає ту обставину, що він не забезпечував фінансово позивача як дружину і остання була вимушена вийти на роботу з середини 2017 року. Як під час спільного проживання, так і після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач належним чином виконує свої зобов'язання по утриманню сім'ї. Одразу після того, як позивач забрала дітей з квартири, де сім'я до цього проживала разом (АДРЕСА_1) та переїхала проживати до своїх батьків (АДРЕСА_2), відповідач почав відраховувати на утримання дітей та дружини кошти. Так, поштовим переказом на користь позивача відповідачем було перераховано наступні кошти:

15.01.2018 року - 5 000,00 грн.;

08.02.2018 року - 6 000,00 грн.;

12.03.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.04.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.05.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.06.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.07.2018 року - 14 500,00 грн.;

10.08.2018 року - 3 000,00 грн.;

10.09.2018 року - 5 000,00 грн.

Далі в жовтні місяці 2018 року, отримавши судовий наказ по справі № 754/11061/18 від 17.08.2018 року, не очікуючи коли він набере чинність, відповідач одразу 09.10.2018 року подав до бухгалтерії за місцем роботи заяву про відрахування 50% заробітної плати на користь позивача аліментів на утримання дітей. У зв'язку з вищевикладеним, із заробітної плати відповідача на користь позивача було утримано та перераховано:

в жовтні 2018 року - 12 270,53 грн.;

в листопаді 2018 року - 6 918,54 грн.

Таким чином, відповідачем на користь позивача протягом 11 місяців 2018 року, з часу як позивач з відповідачем перестали проживати однією сім'єю, сукупно було перераховано 76 689,07 грн. При цьому, сукупний дохід відповідача за 11 місяців 2018 року склав 125 411,59 грн. Таким чином, перераховані кошти складають більше половини доходу відповідача. Отже, відповідачем жодним чином не порушені права ні позивача, ні їх спільних дітей. Відповідач не заперечує проти утримання своїх дітей, а також не заперечує допомагати фінансово і їх матері, якщо вона потребує фінансово допомоги, і в більших сумах, якщо у них виникне на це потреба і у відповідача будуть можливості. При цьому відповідач не може залишити поза увагою питання, яке відповідач вважає важливішим за гроші - це участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, в чому відповідачу чиняться позивачем перешкоди. З метою вирішення даного спору, та зважаючи на те, що ч. 1 статті 207 передбачено, що у мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору, за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб, користуючись правом укладення мирової угоди на будь-якій стадії розгляду справи, що гарантовано ч. 7 ст. 49 ЦПК України, відповідач пропонує вирішити даний спір шляхом укладення мирової угоди.

Позивачем у свою чергу в порядку ст. 179 ЦПК України подано до суду відповідь на відзив, де остання просить долучити до матеріалів справи аудіо матеріали на електронному носії, що стосуються суті справи та мають значення для правильного вирішення спору. Крім того, з наданих розрахунків відповідача не слідує, що він перераховував якісь кошти на утримання дружини з січня 2018 року, коли позивач та відповідач фактично припинили спільно проживати як чоловік та дружина і вести сумісно господарство та підтримувати шлюбні відносини. Також позивач не вважає зо доцільне вирішувати спір шляхом укладення мирової угоди запропонованої відповідачем.

Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача, які підлягають до часткового задоволення

Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками неповнолітньої дитини та в частині утримання дружини у разі проживання з нею дитини.

Вказані правовідносини регулюються нормами СК України.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, із копії свідоцтва про народження дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що його батьками є сторони по справі : ОСОБА_2 та ОСОБА_1 На момент звернення позивача із даним позовом до суду дитина сторін по справі є малолітньою.

Із позовної заяви встановлено, що малолітня дитина на двоє інших неповнолітніх дітей сторін по справі проживають із матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розглядаючи заявлені позивачкою вимоги суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має. При цьому відповідач має нормальний стан здоров'я, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату.

Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4,6 статті 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, передбачене законом право жінки на її утримання чоловіком, який є батьком дитини, проте з яким вони разом не проживають, виникає за наявності в сукупності юридичних фактів: походження дитини від чоловіка; проживання дитини, яка не досягла трьох років з матір'ю та здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. При цьому матеріальне становище дружини не враховується.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1, проживаючи разом зі своїми трьома дітьми, зокрема з малолітньої дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 має право на утримання від відповідача - батька дитини, до досягнення донькою трьох років.

Розглядаючи питання про здатність відповідача надавати матеріальну допомогу та про розмір такого утримання суд враховує наступне.

Як вже було зазначено судом вище відповідач має нормальний стан здоров'я, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату.

Загальна сума нарахованого доходу відповідача за період з грудня 2017 року по травень 2018 року склав 100750,98 грн., а за період з червня 2018 року по листопад 2018 року склав 90117,60 грн., що підтверджується довідками наданими відповідачу за місцем роботи.

Таким чином, відповідач має регулярний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці.

Поштовим переказом на користь позивача відповідачем було перераховано наступні кошти:

15.01.2018 року - 5 000,00 грн.;

08.02.2018 року - 6 000,00 грн.;

12.03.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.04.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.05.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.06.2018 року - 6 000,00 грн.;

10.07.2018 року - 14 500,00 грн.;

10.08.2018 року - 3 000,00 грн.;

10.09.2018 року - 5 000,00 грн.

15.01.2018

Відповідно до довідки про суми нарахованого доходу відповідача вбачається, що за місцем роботи останнього утримано на користь позивача аліменти на утримання дітей по виконавчих листах у жовтні 2018 року 12270,53 грн. та в листопаді 2018 року 6918,54 грн.

Разом із тим, беручи до уваги розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання трьох дітей, а саме: двох неповнолітніх та однієї малолітньої, а також беручи до уваги розмір доходу відповідача за місцем роботи, суд вважає, що з останнього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, з дати подання позову і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_5, трьох років.

Згідно із частиною 1, пунктом 3 частиною 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, ст.ст. 84, 180, 182 СК України, керуючись ст.ст.81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РОНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4) аліменти у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, починаючи стягнення з 01.10.2018 року.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення, відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України, в частині стягнення аліментів в сумі платежів за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РОНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Таран