Справа № 463/3145/18
Провадження № 2/463/335/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Коник О.Б.,

представника позивач: ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 8 320,22 гривень, інфляційних втрат в сумі 488,72 гривень та 3% річних в сумі 111,38 гривень, а всього 8 920,32 гривень, стягнення судового збору в розмірі 1 762 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, в якій він зареєстрований та проживає. Крім нього в даній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Відповідачі користуються послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та щомісячно направлялись повідомлення про нарахування вартості наданих послуг з метою їх оплати. Відповідачі належним чином не виконували свої обовязки по оплаті послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води станом на 19 грудня 2016 року за період з 1 квітня 2015 року по 30 листопада 2016 року утворилась заборгованість в сумі 8 320,22 гривень. Оскільки відповідачі добровільно не сплачують за надані послуги, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. На підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Як на підставу задоволення вимог посилається на положення ст.ст. 11, 509, 525, 530, 625, 634 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68, 162 ЖК УРСР, ст.ст. 19, 20,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Постанови КМУ «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення» № 630 від 21 липня 2005 року.

Матеріали позову надійшли до суду 5 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 2 липня 2018 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

6 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив (а.с. 42-45), проти позову заперечив. Зазначив, що в період з 17 червня 2011 року по 5 травня 2015 року у квартирі АДРЕСА_2 ніхто не проживав та не був зареєстрований. З моменту вселення в квартиру з 1 травня 2015 року була оформлена субсидія, після реєстрації 25 листопада 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 субсидія була оформлена та перерахована на трьох осіб. Таким чином, починаючи з 1 травня 2015 року відповідачем належним чином сплачувались всі комунальні платежі з врахуванням субсидій, в тому числі на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго». Крім того, облік послуг ЛМКП «Львівтеплоенерго» вівся згідно нормативів позаяк лічильники для обліку споживання централізованого опалення та гарячої води були відсутні. Як на підставу своїх доводів посилається на ст.ст. 509, 614 ЦК України.

Інші відповідачі правом на подання відзиву не скористались.

20 серпня 2018 року представником відповідача ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності від 11 травня 2018 року подано відповідь на відзив (а.с. 48-50), у якій позивач зазначає, що ОСОБА_2 сплачував за надані послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води нерегулярно та не в повному обсязі. Факт надання послуг теплопостачання підтверджується актами включення системи теплопостачання від 9 жовтня 2015 року та від 11 жовтня 2016 року до житлового будинку № 10 по вул. Китайській. Зазначає, що в у вказаному житловому будинку було встановлено вузол обліку теплової енергії. Нарахування за послуги централізованого постачання гарячої води здійснювалось відповідно до постанов НКРЕКП від 6 червня 2014 року за № 650, від 31 березня 2015 року за № 1171 та від 9 червня 2016 року.

В заяві поданій після отримання відповіді на відзив (а.с. 61) відповідач ОСОБА_2 просить при розгляді справи врахувати подані ним докази у справі № 463/4789/17 (провадження № 2/463/1849/17).

Ухвалою суду в підготовчому засіданні 24 жовтня 2018 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 та постановлено оглянути в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 463/4789/17 (провадження №2/463/1849/17) за позовом Львівського міського комунального підприємства «Льввітеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 1 квітня 2015 року по 30 листопада 2016 року.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив, пояснення надав аналогічні викладеним у відзиві, просив в задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечила, просила в задоволені такого відмовити.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, двічі в судові засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов чи клопотання про відкладення справи не подала. За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання у її відсутності, відносно чого представник позивача та інші відповідачі не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно з довідкою ЛКП № 504 від 31 травня 2017 року за № 38 в квартирі № 42 на вул. Китайській,10 в м. Львові зареєстровано 3 особи: ОСОБА_2 (з 7 травня 2015 року), ОСОБА_3 (з 25 листопада 2015 року) та ОСОБА_4 (з 25 листопада 2015 року) (а.с. 6). Квартира є приватизованою, відповідач ОСОБА_2 є співвласником даної квартири.

18 травня 2017 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» на адресу ОСОБА_2 було скеровано два примірники Договору приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізовано постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» та запропоновано підписати договір та один примірник повернути у місячний строк (а.с. 7,13-14).

Відповідач ОСОБА_2 примірники договорів отримав 30 травня 2018 року (а.с. 8) однак не підписав.

Заборгованість за період з 1 квітня 2015 року по 30 листопада 2016 року за центральне опалення споживача ОСОБА_2, о/р НОМЕР_1, становить 218,51 гривень (а.с. 9). При розрахунку заборгованості врахована надана сума субсидії та оплата послуги відповідачем.

Заборгованість за період з 1 квітня 2015 року по 30 листопада 2016 року за постачання гарячої води споживача ОСОБА_2 ,о/р НОМЕР_1, становить 8 101,71 гривень (а.с. 10). При розрахунку заборгованості врахована надана сума субсидії та оплата послуги відповідачем.

За розрахунками позивача інфляційні витрати та три проценти річних за час прострочення сплати за центральне опалення становить 58,04 гривень та 16,49 гривень відповідно (а.с. 11), а інфляційні витрати та три проценти річних за час прострочення сплати за гарячу воду становлять 430,68 гривень та 94,89 гривень відповідно (а.с. 12).

29 травня 2017 року Личаківським районним судом м. Львова у справі № 463/6114/16-ц скасовано судовий наказ, виданий Личаківським районним судом м. Львова за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 8 320 гривень 22 копійок заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води; 488 гривень 72 копійки інфляційних втрат; 111 гривень 38 копійок 3% річних та судовий збір в розмірі 689 гривень (а.с. 15).

Відповідно до акта про включення системи теплоспоживання від 9 жовтня 2015 року система теплоспоживання в приміщеннях ж/б без кв. 11 за адресою вул. Китайська,10 включено опалення 9 жовтня 2015 року (а.с. 51).

Відповідно до акта про включення системи теплоспоживання від 11 жовтня 2016 року система теплоспоживання в приміщеннях ж/б без кв. 11 за адресою вул. Китайська, 10 включено опалення 11 жовтня 2016 року (а.с. 52).

В будинку №10 на вул. Китайській в м. Львові 31 січня 2003 року встановлено вузол обліку теплової енергії за № 1023(а.с. 53-55).

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи № 463/4789/17 (провадження №2/463/1849/17) встановлено наступне.

25 вересня 2017 року Львівське міське комунальне підприємство «Льввітеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води з тих самих підстав, в тій самій сумі і за той самий період, що і у справі що розглядається (а.с. 2-17).

15 травня 2018 року вказаний позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В матеріалах справи № 463/4789/17 (провадження №2/463/1849/17) відсутні документи, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву від 3 серпня 2018 року.

Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить з того, що спір виник з приводу ухилення відповідачів від оплати за надані послуги з центрального теплопостачання та постачання гарячої води, а тому застосуванню підлягають загальні норми ЦК України про виконання зобовязань, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанова КМУ «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення» № 630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Обов'язок споживача оплачувати послуги з теплопостачання закріплений також статтею 160 ЖК УРСР, згідно якої члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року), оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обовязки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, проте послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам надавалися, а відповідачі їх приймали та частково оплачували, про що відповідач ОСОБА_2 зазначив у відзиві.

Оскільки між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по теплопостачанню та постачанню гарячої води, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі мають зобовязання перед позивачем по оплаті комунальних платежів.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20, частини першої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за послуги нараховується щомісячно.

Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлений частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» в редакції, чинній на час виникнення правовідносин.

Пунктом 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Позивачем було надано документи, які підтверджують факт надання послуг, а відповідач не заперечує, що користувався ними. Доказів того, що він має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності і такий факт був відповідно документально оформлений надано не було.

Суд враховує аргументи відповідача про те, що члени його сімї лише з 25 листопада 2015 року були зареєстровані у квартирі та фактично стали користуватись послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання, а тому заборгованість в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Олегівнинеобхідно стягнути за період з 25 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року, а за період з 1 квітня 2015 року по 24 листопада 2015 року - лише з ОСОБА_5.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що станом на 9 вересня 2014 року співвласниками квартири були ОСОБА_2 (6/9), ОСОБА_6 (2/9) та ОСОБА_7 (1/9), а станом на 23 листопада 2015 року співвласниками стали ОСОБА_7 (6/9) та ОСОБА_8О.(3/9) і сплата за надані послуги має бути покладена у відповідній частці і на них, оскільки не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що заборгованість за надані комунальні послуги виникла не з його вини, оскільки не довів її відсутність. Суд наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 614 ЦК України відсутність вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

А тому, суд приходить до висновку, що доводи позивача про стягнення суми боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми є підставними та підлягають до задоволення.

Оскільки відповідачем не спростовано правильність нарахування вартості наданих послуг з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, суд при стягненні заборгованості виходить з розрахунків позивача.

Так, за період з 1 квітня 2015 року по 24 листопада 2015 року з відповідача ОСОБА_2 підлягає до стягнення 93,8 гривень за послуги централізованого опалення; 1 319,05 гривень за послуги гарячого водопостачання; 6,24 гривень інфляційних втрат і 3,54 гривень трьох процентів річних за прострочення оплати за послуги централізованого опалення; 36,8 гривень інфляційних втрат і 8,17 гривень трьох процентів річних за прострочення оплати за послуги з гарячого водопостачання .

За період з 25 листопада 2015 року по 30 листопада 2016 року з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає до солідарного стягнення 124,71 гривень. за послуги централізованого опалення; 6 782,66 гривень за послуги гарячого водопостачання; 51,8 гривень інфляційних втрат і 12,95 гривень трьох процентів річних за прострочення оплати за послуги централізованого опалення; 393,88 гривень інфляційних втрат і 86,72 гривень трьох процентів річних за прострочення оплати за послуги з гарячого водопостачання.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України.

Як вбачається з оригіналу платіжного доручення від 31 травня 2018 року (а.с. 4) позивачем при предявленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 762 гривень. Всього підлягало до стягнення 8 920,32 гривень. Оскільки судом окремо стягнуто з ОСОБА_2 1 467,6 гривень (16 відсотків від суми, яка підлягає стягненню), а решта суми в розмірі 7 452,72 гривень (84 відсотки суми, яка підлягає стягненню) стягнута солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, то судовий збір необхідно розподілити наступним чином: стягнути з ОСОБА_2 281,92 гривень (16 відсотків від сплаченого судового збору) + 493,36 гривень (1/3 частина від судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах), а всього 775,28 гривень судового збору; з ОСОБА_3 493,36 гривень судового збору та з ОСОБА_4 493,36 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Львівського міського комунального підприємства «Льввітеплоненерго» 93 (девяносто три) гривні 80 (вісімдесят) копійок за послуги централізованого опалення; 1 319 (одну тисячу триста девятнадцять) гривень 05 (пять) копійок за послуги гарячого водопостачання; 6 (шість) гривень 24 (двадцять чотири) копійки інфляційних втрат і 3 (три) гривні 54 (пятдесят чотири) копійки три проценти річних за прострочення оплати за послуги централізованого опалення; 36 (тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок інфляційних втрат і 8 (вісім) гривень 17 (сімнадцять) копійок три проценти річних за прострочення оплати за послуги з гарячого водопостачання, а всього 1 467 (одну тисячу чотириста шістдесят сім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства «Льввітеплоенерго» 124 (сто двадцять чотири) гривні 71 (сімдесят одну) копійку за послуги централізованого опалення; 6 782 (шість тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 66 (шістдесят шість) копійок за послуги гарячого водопостачання; 51 (пятдесят одну) гривню 80 (вісімдесят) копійок інфляційних втрат і 12 (дванадцять) гривень 95 (девяносто пять) копійок три проценти річних за прострочення оплати за послуги централізованого опалення; 393 (триста девяносто три) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок інфляційних втрат і 86 (вісімдесят шість) гривень 72 (сімдесят дві) копійки три проценти річних за прострочення оплати за послуги з гарячого водопостачання, а всього 7 452 (сім тисяч чотириста пятдесят дві) гривні 72 (сімдесят дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Львівського міського комунального підприємства «Льввітеплоенерго» 775 (сімсот сімдесят пять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Львівського міського комунального підприємства «Льввітеплоенерго» 493 (чотириста девяносто три) гривні 36 (тридцять шість) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Львівського міського комунального підприємства «Льввітеплоенерго» 493 (чотириста девяносто три) гривні 36 (тридцять шість) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплонерго», місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1, ідентифікаційний код: 05506460.

Відповідачі: ОСОБА_2, місце проживання: 79038, м. Львів, вул. Китайська, 10/42, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2;

ОСОБА_3, місце проживання: 79038, м. Львів, вул. Китайська, 10/42, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3;

ОСОБА_4, місце проживання: 79038, м. Львів, вул. Китайська, 10/42, реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_4.

Суддя: Стрепко Н.Л.