ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/939/18 Головуючий в І інстанції: Чирський Г.М.
Номер провадження: №22-ц/819/272/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами виконавчого комітету Новокаховської міської ради та комунального підприємства "Новокаховський гуртожиток" на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року, у складі судді Чирського Г.М., у справі за позовом комунального підприємства "Новокаховський гуртожиток" до ОСОБА_2 (треті особи: Новокаховський міський сектор Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, виконавчий комітет Новокаховської міської ради) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2018 року директор КП "Новокаховський гуртожиток" Калита А.І. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою кімнатою № АДРЕСА_1; зобов'язати Новокаховський міський сектор Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 в зазначеному житловому приміщенні гуртожитку.

Позов обґрунтував наступним. На балансі КП "Новокаховський гуртожиток" знаходиться житловий будинок для сімей, зареєстрований як гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1, який є комунальною власністю територіальної громади м. Нова Каховка. Наймачем житлової кімнати НОМЕР_1 зазначеного будинку є відповідач, який за місцем реєстрації не проживає більш ніж 6 місяців, що підтверджується відповідними актами від 20.09.2017р та 28.02.2018р, комунальні послуги сплачує нерегулярно. У зв'язку із наведеним на підставі ст.ст.71 та 72 ЖК України просить задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням від 24 вересня 2018 року у задоволені позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Новокаховської міської ради просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема вказав, що суд необґрунтовано встановив поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації через його роботу на посаді менеджера ПП "Дніпро Південь", яка пов'язана з частими відрядженнями. При цьому зазначив, що судом помилково не враховано, що у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового страхування відсутня інформація щодо керівника ПП "Дніпро Південь", а тому відповідна довідка із ПП про те, що відповідач працює в зазначеному підприємстві, не може бути доказом. Також зазначив, що поза увагою суду залишилось і те, що на квартирному обліку у виконавчому комітеті Новокаховської міської ради перебувають 767 сімей, які потребують житла та поліпшення житлових умов.

В апеляційній скарзі КП "Новокаховський гуртожиток" просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема вказав, що поза увагою суду залишилось те, що відповідач формально займає житлове приміщення, не проживаючи в ньому, не приватизує, в той час як існує черга осіб, які потребують житла. Також зазначив, що суд не врахував того, що відповідач працює в ПП "Південь Дніпро" без офіційного працевлаштування та не на постійній основі, а тому відсутні докази на підтвердження його працевлаштування та режиму роботи. Крім того вказав, що судом не враховано того, що за свідченнями сусідів відповідач зовсім не проживає у кімнаті 200, навіть у вихідні та святкові дні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до витягу із Статуту комунального підприємства "Новокаховський гуртожиток" (а.с.6-7):

--- засновником останнього є Новокаховська міська рада (п.1.1.);

--- підприємство є комунальною власністю територіальної громади міста Нова Каховка в особі Новокаховської міської ради (п.1.2.);

--- підприємство є юридичною особою (п.1.3.);

--- предметом діяльності підприємства є організаційне забезпечення утримання, поточного ремонту та благоустрою гуртожитків, прилеглих територій, організація надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій мешканцям гуртожитків, а також послуг з управління нерухомим майном (п.2.2.).

Згідно рішенню виконавчого комітету Новокаховської міської ради №218 від 06.06.2011 року з балансу виконавчого комітету Новокаховської міської ради на баланс та в господарське відання позивача передано гуртожитки для проживання сімей згідно з переліком (додається) (а.с.9).

Учасниками справи не заперечується, що був переданий і будинок по АДРЕСА_1, який є гуртожитком.

Згідно Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №С-10/200-137 від 17.04.2014 року, укладеному між позивачем та відповідачем як власником (наймачем) житлового приміщення в гуртожитку, предметом договору є забезпечення гуртожитком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та забезпечення відповідачем як споживачем оплати таких послуг (а.с.13).

При апеляційному розгляді справи представники позивача та третьої особи зазначили, що відповідач вселився в гуртожиток в законному порядку ще в 1990-х роках, з приводу цього вони жодних заперечень не мають.

Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданою відділом реєстрації Новокаховського міського виконавчого комітету від 22.01.2018 року, ОСОБА_2 є наймачем кімнати НОМЕР_1, розташованої в будинку АДРЕСА_1

Відносно відповідача відкрито особовий рахунок НОМЕР_2, площа загальна 23,00кв.м, житлова - 17,0кв.м, Кількість чоловік - 1 (а.с.12).

Згідно Звіту КП "Новокаховський гуртожиток" щодо відповідача (АДРЕСА_1) за станом на 12.03.2018 року наявні дані про нарахування квартплати з липня 2014 року та оплату відповідачем (а.с.14-16).

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.02.2014 р. у іншій справі за № 661/5287/13-ц, у задоволенні позову КП "Новокаховський гуртожиток" про визнання ОСОБА_2 особою, яка втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 - відмовлено, у зв'язку із непроживанням відповідача у спірному житловому приміщенні з поважних причин - за характером роботи (а.с.73).

Згідно актів обстеження від 20.09.2017 року та від 28.02.2018 року, складених працівниками КП "НК Гуртожиток", в кімнаті НОМЕР_1, розташованій в будинку АДРЕСА_1 на час обстеження ОСОБА_2 був відсутній. Встановлено, що він не проживає за даною адресою з 2006 року, працює за межами міста, тимчасово проживає в кімнаті матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до Актів, складених мешканцями будинку від 22.04.2018 р. (а.с.31), 09.10.2017 р. (а.с.38), 10.08.2017 р. (а.с.40), 04.12.2016 р. (а.с. 44), 26.04.2017 р. (а.с.46), мешканець кімнати НОМЕР_1, розташованій в будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 за вказаною адресою фактично не проживає більше 10 років.

Аналогічні обставини вказують й акти від 20.11.2018р та 26.12.2018р, долучені при апеляційному розгляді справи.

Згідно довідки від 13.01.2015 р., ОСОБА_2 працював на той час у ТОВ "Інжинерінг Груп" електромонтажником за трудовою угодою від 12.01.2015р. та знаходився у відрядженні (а.с.75).

Згідно довідки від 18.12.2017 року, виданої директором ПП "Дніпро Південь", ОСОБА_2 працює в ПП "Дніпро Південь" з липня 2016 року по теперішній час менеджером та його робота пов'язана з частими відрядженнями (а.с.76).

Із матеріалів справи вбачається, що депутат по виборчим округам Новокаховської міської ради Михайлова Олена Олександрівна неодноразово зверталась до міського голови Коваленка В.І. з питанням щодо забезпечення інваліда на захворювання з онкології, багатодітної матері ОСОБА_8, яка виховує 4 дітей за рахунок кімнати НОМЕР_1, в якій зареєстрований ОСОБА_2 На вказані звернення виконавчий комітет Новокаховської міської ради повідомив, що кімната ОСОБА_2 юридично не вільна, а тому комісія може розглянути це питання щодо надання житла ОСОБА_8 лише після визнання кімнати НОМЕР_1 юридично вільною (а.с.33, 37, 42).

Відповідно до ч.ч.1, 2, п.2 ч.3 ст.71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач більше 6 місяців у спірній кімнаті не проживав з поважних причин, за умовами і характером своєї роботи, працюючи за трудовими угодами, маючи роз'їзний вахтенний характер роботи, повертаючись по відпрацюванню до свого помешкання, що підтверджується як поясненнями позивача у судовому засіданні, так і дослідженими зазначеними вище документами, наданими ОСОБА_2 Суд вважав, що зазначені докази позивачем під час судового розгляду не спростовані, а тому жиле приміщення підлягає збереженню за ним як тимчасово відсутнім наймачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на всебічному і повному досліджені наданих заявником доказах.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов'язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин, що позивач не довів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц.

Матеріалами справи та показаннями сторін підтверджено, що ОСОБА_2 не постійно проживає у спірній кімнати, а у зв'язку із режимом своєї роботи багато часу знаходиться у відрядженнях, тобто наявна поважна причина відсутності відповідача більше 6 місяців. Сторона відповідача під час розгляду справи, зокрема у своєму відзиві на позов (а.с.64-67) зазначала, що відповідач через характер своєї роботи не має змоги постійно проживати у кімнаті, проте, вказане житло йому необхідно, в ньому він планує проживати й надалі та не згоден із наміром КП "Новокаховський гуртожиток" та виконавчого комітету Новокаховської міської ради позбавити його права на житло. Зазначила, що рішенням суду в іншій цивільній справі №661/5287/13-ц за позовом "Новокаховський гуртожиток" до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у позові було відмовлено.

Матеріалами справи та вказаним рішенням суду, яке наявне в ЄДРСР, встановлено, що відповідач є наймачем кімнати НОМЕР_1 за вказаною адресою, не проживає в ній більше 6 місяців з поважних причин, а саме за умов характеру своєї роботи.

Крім того, слід зазначити й таке.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно із ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ ЖК УРСР.

Відповідно до положень ст.127 ЖК Української РСР, пункту 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Відповідно до положень ч.2 ст.128 ЖК Української РСР в редакції, чинній до 03.06.2017 року, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

В наступній редакції, чинній з 04.06.2017 року, вказана норма передбачає, що жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім'ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

В ст.129 ЖК Української РСР в редакції, чинній до 03.06.2017 року, визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

В наступній редакції, чинній з 04.06.2017 року, вказана норма передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Самоуправними визнаються дії, що свідчать про заняття житлового приміщення особою, яка усвідомлювала, що права на це вона не мала, або зайняла помешкання після відмови відповідного органу в його наданні. Вселення громадян у житлове приміщення не на підставі ордера, а на підставі іншого адміністративного акту (наприклад, письмового дозволу відповідної посадової особи) або рішення некомпетентного органу і т.д. не є самоуправним вселенням. Якщо ж особа зайняла житлове приміщення без ордера, але на підставі якогось дозволу, така особа не може вважатися такою, що самоуправно зайняла житлове приміщення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" від 02 грудня 2010 року зазначав, що поняття "житло" не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв'язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.

У цій справі встановлено і це не заперечується учасниками справи, що з балансу виконавчого комітету Новокаховської міської ради на баланс та в господарське відання позивача передано гуртожиток - будинок АДРЕСА_1 В цьому будинку в кімнаті НОМЕР_1 проживає з 2014 року відповідач, який зареєстрований за вказаною адресою.

Також встановлено і це не заперечується учасниками справи, що відповідач вселився у спірне житлове приміщення за згодою власника гуртожитку, сплачує (на думку позивача - нерегулярно) за користування спірною кімнатою та комунальні послуги. При цьому, як вказали сторони, спеціальний ордер не видавався.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, можна дійти висновку про те, що користування відповідачем вказаним житловим приміщенням у гуртожитку не може вважатися самоправним.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 404/5252/16-ц.

Ураховуючи наведене, а також тривалий час (з 1990-х років) користування зазначеним житлом, слід дійти висновку, що позивач набув право користування житловим приміщенням у гуртожитку на законних підставах, а тому, з урахуванням того, що відповідач більше 6 місяців у спірній кімнаті не проживав з поважних причин, підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційних скарг не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема слід відхилити посилання на відсутність поважних причин непроживання відповідача за місцем реєстрації та формальне зайняття відповідачем спірного житлового приміщення гуртожитку, оскільки доказів про це не надано. Долучені до справи, в тому числі і при її апеляційному розгляді, акти про непроживання відповідача за місцем реєстрації не свідчать про наявність поважної причини непроживання. Судом встановлено, що відповідач через характер своєї роботи не має змоги постійно проживати у кімнаті. Також, посилання на неврахування судом відсутності інформації у Державному реєстрі щодо керівника ПП "Дніпро Південь" не може бути прийняте до уваги, оскільки доказів на підтвердження цього не надано. Також не приймається до уваги посилання на перебування на квартирному обліку 767 сімей, які потребують житла та поліпшення житлових умов, оскільки вказане не може позбавити відповідача його законного житла та не може порушувати його права. Крім того, через непідтвердження належними доказами слід відхилити й посилання на те, що відповідач працює в ПП "Південь Дніпро" без офіційного працевлаштування та не на постійній основі. Також не може бути прийняте до уваги посилання на непроживання відповідача у спірній кімнаті навіть у вихідні та святкові дні, оскільки, з одного боку, вказане зовсім і не свідчить про непроживання відповідача в кімнаті без поважних причин протягом 6 місяців, а, з іншого боку, встановлено, що відповідач має особливий характер режиму роботи, який не завжди співпадає із звичними 8-ми годинними режимами роботи із двома вихідними.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України це є підставою для того,щоб апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги виконавчого комітету Новокаховської міської ради та комунального підприємства "Новокаховський гуртожиток" залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 17 січня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська