ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

справа № 641/7612/16-ц

провадження № 22-ц/818/286/19

16 січня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року в складі судді Колодяжної І.М.,

у с т а н о в и в:

В вересні 2016 року ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулися у суд із позовом до ОСОБА_3 про виділ житлових приміщень в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що позивачам та відповідачу у справі належить на праві спільної часткової власності будинковолодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_4 є власником ? частини цього будинковолодіння на підставі Свідоцтв про право на спадщину, посвідчених 10 лютого 1989 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровими номерами 2-235, 2-237; ОСОБА_5 є власником ? частини цього будинковолодіння на підставі Свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 07 квітня 1949 року Харківською міською нотаріальною конторою за реєстровим номером 3117/в; а ? частина належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 23 серпня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим номером 2594.

Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 1194 кв. м., яка була зареєстрована за землекористувачами на підставі рішення Виконкому Комінтернівської районної ради депутатів трудящих від 13 квітня 1954 року.

Вказували, що 31 травня 1949 року між ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була власницею половини права забудування на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 03 жовтня 1947 року Першою Харківською міською нотаріальною конторою за реєстровим номером 9594/в, та ОСОБА_8, яка діяла в особистих інтересах та в інтересах неповнолітньої сестри ОСОБА_5, укладено договір про порядок користування житловими приміщеннями вказаного будинковолодіння. Крім того, в 1992 році ОСОБА_4 в межах земельної ділянки, яка знаходилась у нього з ОСОБА_5 в користуванні, за власні кошти замість сараю літ. «Б» збудував житловий будинок літ. «Е-1» загальною площею 83,7 кв. м., житловою площею 32,1 кв. м. з надвірними будівлями, право власності на який було зареєстровано 26 вересня 2016 року.

09 листопада 2016 року ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_4 прийняв у власність дарунок - ? частку житлових будинків: літ. «А-1» загальною площею 71,6 кв. м., житловою площею 26,7 кв. м. та літ. «Е-1» загальною площею 83,7 кв. м., житловою площею 32,1 кв. м. з надвірними будівлями, що розташована по АДРЕСА_2. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. за реєстровим номером 7198.

17 лютого 2016 року ОСОБА_4 передав у дар ? частку, а ОСОБА_10 та ОСОБА_1 безоплатно прийняли у власність по ? частці кожний житлові будинки: літ. «А-1», житловою площею 26,7 кв. м., загальною площею 71,6 кв. м., та літ. «Е-1», житловою площею 32,1 кв. м., загальною площею 83,7 кв. м., з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_2. Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. за реєстровим номером 350.

Посилалися на те, що існуючий порядок користування земельною ділянкою не відповідає розмірам часток у власності співвласників будинку та унеможливлює обслуговування частини належного позивачам будинку.

На підставі викладеного, уточнивши позовні вимоги, позивачі просили: перерозподілити частки у праві спільної часткової власності співвласників у житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 з урахуванням фактичного користування та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_10 право власності на 71/100 частин, а за ОСОБА_3 - 29/100 частин цього домоволодіння. Виділити в натурі ОСОБА_10 та ОСОБА_1 в спільну сумісну власність 71/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_3, а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення літ. 1-3 площею 9,4 кв. м. та літ 1-4 площею 13,2 кв. м.; кухню літ. 1-1 площею 10,4 кв. м. та тамбур літ. 1 площею 2,5 кв. м.; житловий будинок літ. «Е-1» з приміщеннями коридору літ. 3-1 площею 16,4 кв. м.; кухні літ. 3-2 площею 21,2 кв. м.; житлових кімнат літ. 3-3 площею 12,5 кв. м. та літ. 3-4 площею 19,6 кв. м.; підсобних приміщень літ. 3-5 площею 8,5 кв. м. та літ. 3-6 площею 5,5 кв. м.; надвірні споруди: вбиральню літ. «Г», погріб літ. «Ж», вигрібну яму літ. «О», хвіртку № 4, огорожі № 6, № 9, № 10. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_10 право спільної сумісної власності на вказані житлові кімнати та надвірні споруди. Припинити право спільної часткової власності на ? частину будинку за вказаною адресою, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_10 Виділити в спільне користування позивачам земельну ділянку площею 598,615 кв. м., границю користування якою визначити згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

25 листопада 2016 року ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив, з урахуванням доповнень, мотивовано тим, що частка кожного з співвласників визначена та зареєстрована в установленому законом порядку. Зазначає, що вона не є належним відповідачем у справі, оскільки не оспорює право ОСОБА_5 на право останньої на спадщину та на реєстрацію права власності останньої.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на земельній ділянці АДРЕСА_1 є самовільно побудовані споруди, що виключає можливість їх поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. Оскільки позовні вимоги в частині визнання права власності, припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою є похідними від позовних вимог про перерозподіл часток та виділ майна в натурі, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

27 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив обставин у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, та не застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню. Зазначають, що матеріали містять докази про введення в експлуатацію об'єктів, які суд першої інстанції вважав самочинними. Це нерухоме майно було предметом декількох правочинів, законність яких підтверджена Верховним Судом.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2018 року в складі судді Овсяннікової А.І. відкрито апеляційне провадження у справі.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

16 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

29 жовтня 2018 року ОСОБА_13 - представник ОСОБА_3 подав до Харківського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що земельна ділянка площею 1194 кв. м. АДРЕСА_1 зареєстрована рішенням Комінтернівського РВК № 13 від 13 квітня 1954 року, квартал № 160.

Житловий будинок літ. «А-1» належав на праві власності ОСОБА_14 на підставі Договору про право забудування, посвідченого 24 грудня 1927 року Першою державною нотаріальною конторою міста Харків за реєстровим номером 7073.

03 жовтня 1947 року на підставі Договору купівлі-продажу власницею ? частини вказаного житлового будинку стала ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 помер. Власниками ? частини зазначеного будинку в порядку спадкування після смерті останнього у рівних частках стали ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 07 квітня 1949 року Третьою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 3117/в.

31 травня 1949 року між співвласниками ОСОБА_15 та ОСОБА_8, ОСОБА_5 укладено Договір про порядок користування будинком та земельною ділянкою за вказаною адресою, за умовами якого: ОСОБА_15 залишається половина частини будинку, яка складається з однієї кімнати та кухні, сарай дерев'яний, критий залізом, половина другого сараю, критого залізом на два відділки, ворота; ОСОБА_8 та ОСОБА_5 залишається половина будинку, яка складається з однієї кімнати та кухні, половина сараю дерев'яного, критого залізом на два відділки, льох, убиральня. Договором передбачено, що земельною ділянкою площею 1 197, 23 кв. м. сторони користуються в рівних частках кожний в половинній частині, кожний із співвласників проводить поточні та капітальні ремонти за свій рахунок відповідно площі, якою він користується. Договір посвідчено Першою міською Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 10666/1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла. Власником 1/8 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_4 став чоловік померлої ОСОБА_16, який фактично прийняв спадщину, однак за життя не оформив спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_16 помер. Власником 1/8 частин, що належали ОСОБА_8 та ОСОБА_16, став їх син - ОСОБА_4 на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори Драгу Ю.Г. за реєстровими номерами 2-237, 2-235.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_18 померла. Власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 стали її сини ОСОБА_19 та ОСОБА_20 на підставі Свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених 05 листопада 2008 року державним нотаріусом Сьомої харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_21. за реєстровими номерами 1-3196 та 1-3198.

23 серпня 2012 року укладено Договір купівлі-продажу частини житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_19 та ОСОБА_20 передали у власність ОСОБА_3 ? частину кожний, а остання прийняла ? частину житлового будинку з відповідно частиною надвірних будівель АДРЕСА_1.

09 листопада 2016 року укладено Договір дарування житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_4 прийняв у власність дарунок - ? частку житлових будинків: літ. «А-1» загальною площею 71,6 кв. м., житловою площею 26,7 кв. м. та літ. «Е-1» загальною площею 83,7 кв. м., житловою площею 32,1 кв. м., з надвірними будівлями за вказаною адресою. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Корнійчук О.В. за реєстровим номером 7198.

17 лютого 2017 року укладено Договір дарування будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав у дар ? частку, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 безоплатно прийняли у власність по ? частці кожний житлові будинки: літ. А-1, житловою площею 26,7 кв. м., загальною площею 71,6 кв. м.,та літ. Е-1, житловою площею 32,1 кв. м., загальною площею 83,7 кв. м., з надвірними будівлями, що розташовані за вказаною адресою. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко І.А. за реєстровим номером 350.

На даний час спірне домоволодіння складається з двох окремих домоволодінь, розташованих на земельній ділянці площею 1194 кв. м.

В період з 1948 року по 2016 рік співвласниками проводилось будівництво житлових будинків та прибудинкових будівель і споруд.

В 1993 році Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «ХМБТІ») проводився перерахунок ідеальних часток в праві власності на вказаний вище об'єкт нерухомого майна, згідно з яким частка ОСОБА_7 складала 58/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами; частка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 складала 42/100 часток житлового будинку з надвірними спорудами.

Після реконструкції загальна площа частини житлового будинку з надвірними спорудами, якою користуються ОСОБА_2 та ОСОБА_1, складає 71/100 вартістю 269 018 грн. 50 коп. При цьому позивачі користуються в житловому будинку літ. А-1 - приміщенням коридору літ. 1-3 площею 9,4 кв. м. та житловою кімнатою 1-4 площею 13,2 кв. м.; в приміщенні літ. «а» - кухнею літ. 1-1 площею 10,4 кв. м. та тамбуром літ. 1 площею 2,5 кв. м.; в житловому будинку літ. «Е-1» - приміщеннями коридору літ. 3-1 площею 16,4 кв. м., кухні літ. 3-2 площею 21,2 кв. м., житловими кімнатами літ. 3-3 площею 12,5 кв. м. та літ. 3-4 площею 19,6 кв. м.; в приміщенні літ. «е» - підсобними приміщеннями літ. 3-5 площею 8,5 кв. м. та літ. 3-6 площею 5,5 кв. м.; а також наступними надвірними спорудами: вбиральнею літ. «Г», погребом літ. «Ж», вигрібною ямою літ. «О», хвірткою № 4, огорожею № 6, ? частинами огорож № 9 та № 10.

Загальна площа частини житлового будинку з надвірними спорудами, якою користується ОСОБА_3, складає 29/100 вартістю 109 987 грн. 50 коп. При цьому відповідач користується в житловому будинку літ. А-1 - коридором літ. 2-3 площею 9,5 кв. м., житловою кімнатою літ. 2-4 площею 13,5 кв. м.; в приміщенні літ. «а» - кухнею 2-1 площею 10,3 кв. м., тамбуром - літ. П площею 2,8 кв. м.; а також наступними надвірними спорудами: сараями літ. «М» та літ. «В», дворовим водопроводом № 5, воротами № 7, огорожею № 8, ? частинами огорож № 9 та № 10, вимощенням 1.

Згідно з довідкою КП «ХМБТІ» від 28 листопада 2016 року № 1013555 погріб літ. «Ж», погріб літ. «П», розташовані під житловим будинком літ. «Е-1» № 10 по вулиці Переїзній в м. Харкові, введеного до експлуатації Декларацією про готовність об'єкта № ХК 28 від 04 квітня 2016 року, та сарай літ. «Н» побудовані у 1992 році. Відтак виникло право на збільшення частки в праві спільної власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частина 2 статті 367 ЦК України).

З метою з'ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року по справі призначалася судова будівельно-технічна експертиза щодо поділу в натурі між співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та визначення порядку користування земельною ділянкою.

У Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса Осипенко К.О., запропоновано один варіант виділу у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщень з урахуванням фактичного порядку користування та один варіант порядку користування земельною ділянкою з урахуванням першочергових ідеальних часток, визначених у Договорі про порядок користування будинком та земельною ділянкою від 31 травня 1949 року.

Враховуючи, що з часу укладання 31 травня 1949 року Договору про порядок користування будинком та земельною ділянкою за вказаною адресою до часу проведення експертизи частина будівель та споруд, що входили в спільну сумісну власність, зруйнована, змінився склад співвласників та добудовано будівлі і споруди, які є особисто зведеними (зокрема, особисто зведеними ОСОБА_4 є житловий будинок літ. «Е-1», який введено в експлуатацію, та частина житлового будинку літ. «А-1»), розмір грошової компенсації експертом під час складання висновку не розраховувався.

В суді апеляційної інстанції позивачі наполягали на варіанті виділу їм у спільну сумісну власність з урахуванням фактичного порядку користування.

Виходячи з наведеного, підстав для відмови в задоволенні позову у суду першої інстанції не було.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про поділ в натурі між співвласниками будинку з господарськими будівлями відповідно до варіанту виділу у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщень з урахуванням фактичного порядку користування та визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту порядку користування земельною ділянкою з урахуванням першочергових ідеальних часток, визначених у Договорі про порядок користування будинком та земельною ділянкою від 31 травня 1949 року, наведених у Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви - в розмірі 1 698 грн. 00 коп.; за подачу уточнень до позовної заяви - в розмірі 1 844 грн. 00 коп.; за проведення експертизи апеляційної скарги - в розмірі 6 435 грн. 00 коп. (а. с. 2, 109 216 т. 1, а. с. 163 т. 3).

Оскільки позов підлягає задоволенню, судовий збір в загальному розмірі 9 977 грн. 00 коп. (1 698 грн. 00 коп. +1 844 грн. 00 коп. + 6 435 грн. 00 коп.) підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Перерозподілити частки у праві спільної часткової власності співвласників у житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 71/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 29/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1.

Виділити в натурі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в спільну сумісну власність 71/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_3, а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення літ. 1-3 площею 9,4 кв. м. та літ 1-4 площею 13,2 кв. м.; кухню літ. 1-1 площею 10,4 кв. м. та тамбур літ. 1 площею 2,5 кв. м.; житловий будинок літ. «Е-1» з приміщеннями коридору літ. 3-1 площею 16,4 кв. м.; кухні літ. 3-2 площею 21,2 кв. м.; житлових кімнат літ. 3-3 площею 12,5 кв. м. та літ. 3-4 площею 19,6 кв. м.; підсобних приміщень літ. 3-5 площею 8,5 кв. м. та літ. 3-6 площею 5,5 кв. м.; надвірні споруди: вбиральню літ. «Г», погріб літ. «Ж», вигрібну яму літ. «О», хвіртку № 4, огорожі № 6, № 9, № 10. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на ці житлові кімнати та надвірні споруди.

Припинити право спільної часткової власності на ? частини будинку АДРЕСА_3, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити в спільне користування позивачам земельну ділянку площею 598,615 кв. м.

Границя між земельними ділянками співвласників проходить к наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м.; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м. та 6,72 м.

Границя по варіанту порядку користування земельною ділянкою вказана червоним кольором в додатку № 2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 9 977 грн. 00 коп. (дев'ять тисяч дев'ятьсот сімдесят сім грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 січня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова