Справа № 301/2844/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2019 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі Чийпеш А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 21.12. 2018 року з даним позовом посилаючись на те, що 30.06.1997 року помер батько позивачки -ОСОБА_3. Після смерті спадкодавця- Мелай ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані в сЛоза, 335, Іршавського району Закарпатської області. За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не оформляв, що підтверджується відповідною довідкою Лозянської сільської ради.

Після смерті батька позивачка відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на момент відкриття спадщини, прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - проживала та була зареєстрована в спадковому будинку, обробляла земельну ділянку, що зареєстрована за будинком, користувалася та розпоряджалася рухомим спадковим майном.

Мати позивачки -ОСОБА_2 та сестра- Титичко ОСОБА_5 також прийняли спадщину, однак, вони не претендують на спадкове майно.

ОСОБА_3 спадковий будинок належав відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано виконавчим комітетом Лозянської сільської ради Іршавського району 06.09.2007 року на підставі рішення Іршавського райвиконкому № 133 від 14 червня 1989 року. Комунальним підприємством «Іршавське бюро технічної інвентаризації» зареєстроване зазначене нерухоме майно 11.09.2007 року.

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачці було відмовлено, в звязку з тим, що втрачені оригінали зазначених правовстановлюючих документів на спадковий будинок. За обставин відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, позивачка вимушена звернутись до суду за вирішенням питання визначення належності спадкового майна.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України та поданих заяв.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 30.06.1997 року помер батько позивачки - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Лозянської сільської ради 01 липня 1997 року, актовий запис № 07. Після смерті спадкодавця- Мелай ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані в с. Лоза, 335 .Іршавського району Закарпатської області.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не оформляв, що підтверджується відповідною довідкою Лозянської сільської ради.

Після смерті батька позивачка відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на момент відкриття спадщини, прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - проживала та була зареєстрована в спадковому будинку, обробляла земельну ділянку, що зареєстрована за будинком, користувалася та розпоряджалася рухомим спадковим майном.

Мати позивачки -ОСОБА_2 та сестра- Титичко ОСОБА_5 також прийняли спадщину, однак, вони не претендують на спадкове майно.

ОСОБА_3 спадковий будинок належав відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано виконавчим комітетом Лозянської сільської ради Іршавського району 06.09.2007 року на підставі рішення Іршавського райвиконкому № 133 від 14 червня 1989 року. Комунальним підприємством «Іршавське бюро технічної інвентаризації» зареєстроване зазначене нерухоме майно 11.09.2007 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в ред.1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР в ред. 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 328 ЦК України, 548,549 ЦК УРСР (І963 року) суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування, право власності на спадкове майно після смерті батька - ОСОБА_3, який помер 30.06.1997 року, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані в с. Лоза, 335, Іршавського району Закарпатської області, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. При цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів » № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя : І. І. Маркович