Справа №: 272/57/19
Провадження № 2/272/188/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2019 року
Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді Брагіна В.І.
з участю секретаря судового засідання Євдощук О.В.
У судове засідання позивачка не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч. ст.128 ЦПК України. Про наявність поважних причин неявки в судове засідання суд не повідомив,відзив на позов не подав.
Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів.
Дослідивши письмові докази суд встановив: рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2017 року № 272/1188/17, провадження № 2/272/753/17 запозовом ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за позивачкою визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0816 га., що розташовані в м. Андрушівка по вул.Гагаріна,45 як на спадщину (а.с. 3-4). Право власності на будинок та земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 5,6). Відповідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на належний позивачці будинок по вул. Гагаріна, 45 в м. Андрушівка, Андрушівською державною нотаріальною конторою накладено тип обтяження: заборона (архівний запис) (а.с. 7,8,24,25-28). Підстава обтяження: повідомлення, б/н, 11.06.1964, Андрушівський автопарк (а.с.7,8,24, 25-28). Власником будинку вказаний ОСОБА_2 (а.с. 7). При цьому обтяження зареєстровані двічі: 10.04.2006 року за № 3084353 та 03.05.2006 року за № 3166402 (а.с. 7).Рішенням суду 18 грудня 2017 року № 272/1188/17, провадження № 2/272/753/17, яке набрало законної сили 17.01.2018 року, встановлено, що будинок № 45 по вул. Гагаріна в м. Андрушівка відповідно до копії договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння належав ОСОБА_3, (матері чоловіка позивачки) (а.с. 3-4). ОСОБА_1 в подальшому вищевказаний будинок успадкувала та зареєструвала спадкове майно. Зазначене рішення суду ніким не оспорювалось та викладені в ньому обставини ніким не заперечувались та не оскаржувались.Відповідно до копії довідки Бердичівської МБТІ станом на 31.12.2012 року житловий будинок № 45 по вул.. Гагаріна в м. Андрушівка зареєстрований за слюсар (ОСОБА_3П.) на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Андрушівською нотаріальною конторою18.10.1960 року р.р. № 1221 та акту прийомки житлового будинку № 21 від 01.11.1969 року. Тобто житловий будинок був зданий в експлуатацію лише у 1969 році. Як вбачається з повідомлення Андрушівської ДНК Житомирської області від 28.02.2019 року, 13.06.1964 року, реєстр № 21, на підставі повідомлення Андрушівського автопарку від 02.06.1964 року, була накладена заборона щодо відчуження майна ОСОБА_2, а саме на житловий будинок № 45 по вул. Гагаріна, 45 в м. Андрушівка (а.с. 24,25-28). При цьому обтяження зареєстровані двічі: 10.04.2006 року за № 3084353 та 03.05.2006 року за № 3166402 (а.с. 7). Згідно довідки Андрушівської міської ради № 755 від 12.04.2019 року ОСОБА_4,померлий 30.07.2009 року постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті у власному будинку в м.Андрушвка по вул.Гагаріна 41.
Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтями 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частинами першою, другою та четвертою ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 12 ч. 1,2,3,4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, відзиву не подав, доказів, які спростовували б обставини викладені в позовній заяві також суду не надав.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16,319, 321ЦК України,ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» ст.ст. 4, 12, 28, 76 - 89, 263-265, 268, 273, 280-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме будинку № 45 по вул. Гагаріна в м. Андрушівка Житомирської області, який належить ОСОБА_5, накладену Андрушівською нотаріальною конторою, тип обтяження: заборона (архівний запис); підстава обтяження: повідомлення, б/н, від 11.06.1964 року, Андрушівський автопарк, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи: тип обтяження заборона від 10.04.2006 року за № 3084353 та від 03.05.2006 року за № 3166402.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя:ОСОБА_6