Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2155/18
Провадження №2/433/214/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з відповідним позовом звернулась позивач, яка в обґрунтування вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Малоолександрівське», село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4. Жодних дій для прийняття спадщини від ОСОБА_3 не здійснював. При виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 було вилучено, що позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 01.07.2008 за нею визнано право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері - виділену з земельного паю земельну ділянку площею 10,0038 га ріллі. В зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату серії НОМЕР_3 на земельну частку (пай) питання про спадкування земельного паю на той час вирішити було неможливо. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судове засідання позивач не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом було встановлено, що факт смерті ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, актовий запис №11 від 20.05.2008 року (а.с. 15).

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, актовий запис №9 від 15.08.2011 року (а.с. 16).

Факт родинних відносин між позивачем та її померлими батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 17.07.1963 (а.с. 14).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 15.05.1982, позивач уклала шлюб з ОСОБА_5, про що свідчить зміна її прізвища (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася неприйнятою спадщина - земельна частка (пай) у землях колишнього КСП «Малоолександрівське», село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, право власності посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 (а.с. 17).

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 01.07.2008 за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну ділянку площею 10,0038 га, розташовану на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, виданого 05.09.2002 на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 18).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9, ОСОБА_1 зареєстровано власником земельної ділянки площею 10,0038 га, розташованої на території Тимонівської сільської ради Троїцького району Луганської області (а.с. 19).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3, відмови від прийняття спадщини не вчиняла, інший спадкоємець позов визнав, а також те, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1274 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 131 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання права власності - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП «Малоолександрівське», село Малоолександрівка Троїцького району Луганської області, що раніше, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3, належала ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення із урахуванням п.п 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя О.І. Суський

21.01.19