ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2720/19 Справа № 199/9550/15-ц Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1 Суддя-доповідач: ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційним скаргам ОСОБА_3, в інтересах якого діє Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_3, в інтересах якого діє Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, на бездіяльність державного виконавця, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3, в інтересах якого діє Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2016 року у справі №199/9550/15-ц за позовом ОСОБА_3 до МВС України, Дніпропетровського районного відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу досудового розслідування залишено без задоволення. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2016 року скасовано зазначене рішення місцевого суду №199/9550/15 та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати у розмірі 82,86 грн. 16 січня 2017 року скаржнику видано два виконавчі листи по справі №199/9550/15-ц, про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. та судових витрат у розмірі 82,86 грн. 18 січня 2017 року ОСОБА_3 подав до ГУ державної казначейської служби України в Дніпропетровській області два вищевказані виконавчі листи для виконання. В зв'язку з тим, що виконавчі листи не були виконанні у встановлений законом строк, до суду була подана скарга на бездіяльність ДКСУ щодо невиконання судового рішення у порядку «Розділу VII» ЦПК України, чинного на той час, «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року, по цивільній справі №199/9550/15-ц зобовязано центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у провадженні якого знаходяться виконавчі листи №199/9550/15, видані Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра 16 січня 2017 року, усунути порушення прав ОСОБА_3 шляхом перерахування коштів за виконавчими листами №199/9550/15 через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання стягувача ОСОБА_3 по вул. Передовій, 617 у м. Дніпро та стягнуто з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів на користь ОСОБА_3 повязані з явкою до суду у розмірі 38,68 грн. 24 січня 2018 року він рекомендованою кореспонденцією за номером ШКІ 972 направив до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ копії до виконання ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2017 року та від 17.08.2017 року, проте у встановлений строк про стан виконання ухвали суду заявника не повідомлено. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2018 року визнано незаконною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ з виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/9550/15 та зобовязано заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ вчинити дії щодо виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі №199/9550/15; стягнуто з ДепартаментуДВС МЮУ на користь ОСОБА_3 витрати, повязані з явкою до суду у розмірі 313,74 грн. 27 серпня 2018 року Громадською Організацією «ДНПГО» направлено до ВПВР ДДВС МЮУ виконавчий лист по справі 199/9550/15 (4с/199/13/18) про стягнення з Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 судових витрат у сумі 313,74 грн., проте повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.09.2018 №20.1-57203560/13 виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання з посиланням на те, що згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції від 17.02.2017 року, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Скаржник просив постановити, що було порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, визнавши незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 17 серпня 2018 року №199/9550/15 (4с/199/13/18) щодо порушення строків вчинення процесуальної дії, який встановлений частиною 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження»; визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 17 серпня 2018 року №199/9550/15 (4с/199/13/18) в частині недотримання законодавчих строків, встановлених частиною 1 статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо направлення на адресу ОСОБА_3 повідомлення №20.1-57203560/13 датованого «14.09.2018»; визнати незаконним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_4, на виконання до якого надійшов виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 17 серпня 2018 року №199/9550/15 (4с/199/13/18) щодо письмового повідомлення від 14.09.2018 №20.1-57203560/13 ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - та скасувати це повідомлення; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_4, негайно виконати виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 17 серпня 2018 року №199/9550/15 (4с/199/13/18) та у п'ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; витрати по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_3 у готівковій формі покласти на боржника - ОСОБА_5 казначейську службу України; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_6С, упродовж п'яти днів з дня отримання даної ухвали повідомити суд і повідомити ОСОБА_3 про виконання даної ухвали рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення; стягнути з відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 судові витрати пов'язаних з явкою до суду у порядку ст. 138 ЦПК України, за правилами згідно Постанови КМУ від 27.04.2006 року №590, як компенсацію за відрив від звичайних занять, у зв'язку з явкою до суду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 28 грудня 2018 року, скаргу задоволено частково, вирішено визнати неправомірним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_4, до якого на виконання надійшов виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року у цивільній справі №199/9550/15, (4с/199/13/18) щодо письмового повідомлення від 14.09.2018 №20.1-57203560/13 ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_4 вчинити дії, повязані з виконанням виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2018 року у цивільній справі №199/9550/15, (4с/199/13/18) та направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82, за місцем проживання ОСОБА_3 (індекс - 49082, вулиця Передова, будинок 617 в м. Дніпро); стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 246,51 грн.; судові витрати віднесено на рахунок держави; в решті скаргу залишено без задоволення (а.с. 142-144, 185).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах якого діє Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали в частині залишених без задоволення вимог скарги та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_3 у повному обсязі (а.с. 155-163).

З такою ухвалою не погодився також Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги у повному обсязі (а.с. 189-199).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог скарги ОСОБА_3, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, щоухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року у цивільній справі №199/9550/15 (4-с/199/13/18)скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, визнано незаконною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 199/9550/15; зобовязано заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі №199/9550/15; судові витрати віднесено на рахунок держави. Стягнуто з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 витрати, повязані з явкою до суду, у розмірі 313,74 грн. (а.с. 43-52).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року у вказаній вище справі №199/9550/15 (апеляційне провадження №22-ц/774/3813/18) апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2018 року залишено без змін (а.с. 43-52).

На виконання вказаної вище ухвали суду від 22 березня 2018 року, 17 серпня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №199/9550/15 (4-с/199/13/18) про стягнення з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 витрат, повязаних з явкою до суду, у розмірі 313,74 грн. (а.с. 53-54).

27 серпня 2018 року Громадською Організацією «ДНПГО», в інтересах скаржника, направлено до ВПВР ДДВС МЮУ зазначений вище виконавчий лист №199/9550/15 (4с/199/13/18) від 17.08.2018 року про стягнення з Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 судових витрат у сумі 313,74 грн. рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 55, 56).

Згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/9550/15 (4с/199/13/18) від 17.08.2018 року, був отриманий відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 31 серпня 2018 року (а.с. 57).

Повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №20.1-57203560/13 від 14.09.2018 року, виконавчий документ №199/9550/15 від 17.08.2018 року про стягнення з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 суми в розмірі 313,74 грн. повернуто без прийняття до виконання (а.с. 14-15).

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

За нормами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 2 Закону №4901-VI від 5 червня 2012 року).

Також Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.

Частиною 1 статті 3 зазначеного вище Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Бюджетного кодексу України, зокрема, рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

За змістом пункту 1 Положення про ОСОБА_5 казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, ОСОБА_5 казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Згідно пункту 3 вказаного вище Порядку від 03 серпня 2011 року №845, зокрема, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Пунктом 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, на органи Казначейства покладені обовязки, зокрема забезпечення у випадках, передбачених цим Порядком, зберігання виконавчих документів та ведення їх обліку; вжиття заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

У разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового звязку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, імя, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету) (п. 6 Порядку від 03 серпня 2011 року №845).

Виконавчі документи предявляються до виконання у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

За положеннями п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що виконавчий лист, боржником за яким є державний орган, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби, - колегія приходить до висновку про правомірність повернення без прийняття до виконання ОСОБА_3 виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/9550/15 (4с/199/13/18) від 17.08.2018 року про стягнення на його користь з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України витрат, повязаних з явкою до суду, у розмірі 313,74 грн.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 02 липня 2018 року у справі № 233/1979/17 (провадження №61-29414св18).

Таким чином, скарга ОСОБА_3 в частині визнання незаконним рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України ОСОБА_4 щодо письмового повідомлення від 14.09.2018 №20.1-57203560/13 ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та його скасування; зобовязаннядержавного виконавця негайно виконати виконавчий лист Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 17 серпня 2018 року №199/9550/15 (4с/199/13/18) та у п'ятиденний строк з моменту отримання даної ухвали направити стягнуті кошти у готівковій формі через відділення «Укрпошти» №82 за місцем проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1; покладення витрат по перерахуванню коштів на користь ОСОБА_3 у готівковій формі на боржника ОСОБА_5 казначейську службу України, зобовязання повідомити про виконання, - задоволенню не підлягає.

Разом з тим, частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За змістом абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

За змістом ч. 5 ст. 13 вказаного вище Закону, зокрема, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Пунктом 1 Розділу II Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем або його помічником) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Розділом I вказаного вище Положення дано визначення автоматизованій системі виконавчого провадження (Система) - це компютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно п. 1 Розділу IV вказаного вище Положення, державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Встановивши факт отримання відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого листа Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/9550/15 (4с/199/13/18) від 17.08.2018 року поштовим відправленням 31 серпня 2018 року; приймаючи до уваги дату прийняття повідомлення №20.1-57203560/13 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - 14.09.2018 року, - колегія приходить до висновку про порушення зазначеним відділом строків, встановлених п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення.

Згідно копії поштового конверту, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №20.1-57203560/13 від 14.09.2018 року було направлено ОСОБА_3 26 вересня 2018 року, що також підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення за трек-номером 534 з офіційного сайту Укрпошти (а.с. 7, 16).

Приймаючи до уваги, що наступним робочим днем з дня винесення державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №20.1-57203560/13 від 14.09.2018 року, є 17 вересня 2018 року (понеділок), відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не було дотримано також положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» про необхідність направлення документів виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині визнання незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків, встановлених ч. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження при поверненні стягувачу ОСОБА_3 виконавчого листа №200/19499/17 (2/200/1333/18), виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська №199/9550/15 (4с/199/13/18) від 17.08.2018 року

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, неправильно застосував норми права, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення, яке підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_3, в інтересах якого діє громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація.

Згідно ст. 452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до ст. 138 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Приймаючи до уваги часткове задоволення скарги ОСОБА_3, з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять, пропорційно задоволеним вимогам скарги, в розмірі 33,51 грн.

За викладених обставин, колегія приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваної ухвали з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, в інтересах якого діє Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_3, в інтересах якого діє Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, на бездіяльність державного виконавця, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо порушення строків, встановлених ч. 4 ст. 4, ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження при поверненні стягувачу ОСОБА_3 виконавчого листа, виданого 17 серпня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №199/9550/15 (4с/199/13/18).

В задоволенні скарги ОСОБА_3, в інтересах якого діє Громадська організація Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація, в іншій частині відмовити.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 33 (тридцять три) грн. 51 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді