Ухвала

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 761/36560/18

провадження № 22-ц/824/3355/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ КравецьВ.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги головного державного виконавця Перепелиці Артема Володимировича, який діє від імені та в інтересах відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У жовтні 2018 року позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. за реєстром №96.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою, 06 грудня 2019 року головний державний виконавець Перепелиця А.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Згідно вимог статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Разом з тим, в апеляційній скарзі головний державний виконавець Перепелиця А.В. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали та зазначає, що копію повного тексту було отримано 21 листопада 2018 року, що підтверджується копією листа зі штампом за вхідним номером №7541, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 33).

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Таким чином, суд доходить висновку, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду з поважних причин, що є підставою для його поновлення.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець Перепелиця А.В. просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів з державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування здійснюється Державною казначейською службою України лише в межах відкритих асигнувань через Головне територіальне управління юстиції у Київській області, відділ не має змоги самостійно сплатити відповідний судовий збір і тому підготував подання за підписом начальника відділу до Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги.

Відповідно до частини1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи ту обставину, що апелянт не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого складного майнового стану, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Так, у відповідності до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

В статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктом 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду юридичною особою сплачується1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та становить 1 762 грн.

Отже, апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувача 0024 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом'янська, 2-А
З огляду на викладене, апелянту необхідно надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який буде відповідати вищевказаним нормам закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року.

Відмовити головному державному виконавцю Перепелиці Артему Володимировичу, який діє від імені та в інтересах відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Перепелиці Артема Володимировича, який діє від імені та в інтересах відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 28 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: В.А. Кравець