Провадження № 2/235/203/19
Справа № 235/7122/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2019 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Полуянчик В.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Сокіл» до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Урожайне + ЧІ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новогродівська міська рада Донецької області, Відділ у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання договору оренди землі недійсним, -
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2018 року Приватне підприємство «Сокіл» (далі ПП «Сокіл») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Урожайне + ЧІ» (далі ПП «Урожайне + ЧІ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новогродівська міська рада Донецької області, Відділ у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання договору оренди землі недійсним.
Відповідно до умов договору земельна ділянка передана в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за що підприємство зобовязалось сплачувати ОСОБА_4 орендну плату в розмірі, вказаному у п.9 цього договору.
Зі свого боку ПП «Сокіл» виконувало умови договору та сплачувало орендну плату у відповідному розмірі, про що свідчать відомості про сплату орендної плати.
Жодних претензій до підприємства ОСОБА_4 не предявляла.
Від жителів села ПП «Сокіл» стало відомо, що стосовно орендованої ним земельної ділянки було укладено договір оренди з ПП «Урожайне + ЧІ», та останнє буде приймати заходів по вилученню земельної ділянки з користування ПП «Сокіл».
Позивач вважає, що договір, укладений між ОСОБА_5 та ПП «Урожайне + ЧІ», є недійсним з наступних підстав.
З 10 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_3 повинна була сповістити ПП «Сокіл» письмово протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї земелекористувача та повідомити про певний перелік відомостей, необхідних для подальшого користування цією земельною ділянкою, як це передбачено п.п.1, 3 ст.148-1 ЗК України.
З 10 квітня 2017 року всі права та обовязки орендодавця також перейшли до ОСОБА_3
Відповідно до договору, який було укладено між ОСОБА_4 та ПП «Сокіл», до ОСОБА_3 перейшли наступні права та обовязки:
п.29 передати в користування земельну ділянку,
п.8 продовжити строк дії договору на той строк при отриманні повідомлення про намір продовження договору,
п.40 у разі смерті орендодавця, отримати права і його обовязки.
Положення договору не суперечить і діючому законодавству України, зокрема, ст.33 Закону України «Про оренду землі», тобто ПП «Сокіл» на час закінчення договору оренди землі мало переважне право на його поновлення із новим власником землі, так як до нього перейшло право власності на цю земельну ділянку.
При чому ПП «Сокіл» добросовісно виконувало умови договору у повному обсязі та сплачувало орендну плату в належні строки та розмірах, не погіршило стан землі, взятої в оренду, повідомило листом-повідомленням про намір продовження договору оренди, не отримало від нового власника у місячний строк з дня отримання ним листа-повідомлення заперечень щодо можливості продовження договору оренди землі та продовжує користуватися цією земельною ділянкою до цього часу.
Тобто, ПП «Сокіл» вважає, що договір оренди земельної ділянки, укладений з ОСОБА_4, продовжено на новий строк та на тих же самих умовах, так як:
-до ОСОБА_3 перейшло право власності на земельну ділянку;
-ОСОБА_3 після смерті своєї матері не повідомила ПП «Сокіл» про зміну власника земельної ділянки;
-Як тільки ПП «Сокіл» дізналося про смерть орендодавця, з яким у нього було укладено договір оренди землі, направило лист-повідомлення ОСОБА_3 про продовження договору оренди з додаванням додаткової угоди на підпис;
-ОСОБА_3 у місячний строк з дня отримання від ПП «Сокіл» листа про намір продовжити договір оренди землі не подала стосовно цього жодних заперечень;
-ПП «Сокіл» фактично по цей час продовжує користуватися земельною ділянкою та на порушує умов договору.
Але в той час, коли договір оренди продовжував діяти між ПП «Сокіл» та ОСОБА_3О, остання уклала договір з ПП «Урожайне + ЧІ».
Позивач вважає такий договір недійсним з наступних підстав.
Коли договір оренди землі продовжував діяти з ПП «Сокіл», ОСОБА_3 згідно ст.629 ЦК України зобовязана була його виконувати.
Відповідно до статей 651, 652, 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором. Крім цього, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Такі ж умови договору вказані і в самому договорі.
Крім цього, відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку в користування на певний строк.
Тобто для того, щоб ОСОБА_3 передала у користування земельну ділянку, вона мала би володіти та користуватися нею. ОСОБА_3 не володіла та не користувалась спірною земельною ділянкою, так як вона знаходилась у володінні та користуванні ПП «Сокіл» відповідно до акту прийому-передачі та договору оренди.
Для того, щоб ОСОБА_3 мала передати земельну ділянку ПП «Урожайне + ЧІ», вона повинна була вилучити її у ПП «Сокіл» і тільки потім передати ПП «Урожайне + ЧІ».
Вказана земельна ділянка у ПП «Сокіл» не вилучалась і знаходиться у володінні його та користуванні. На ній ведуться польові роботи по вирощуванню зернових культур, тобто укладення договору між ОСОБА_3 та ПП «Урожайне + ЧІ» не приводить до настання реальних збитків. Земельна ділянка знаходиться в користуванні та володінні ПП «Сокіл» та не може бути передана кому-небудь без її витребування у ПП «Сокіл».
Зміст договору оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ПП «Урожайне + ЧІ», суперечить Закону України «Про оренду землі». Так, в ньому зазначено, що власник земельної ділянки передає право володіння та користування спірною земельною ділянкою. Однак, це суперечить діючому законодавству, оскільки відповідно до ст.102-2 ЗК України, ст.4 Закону України «Про оренду землі» обєктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян.
Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою.
Але ОСОБА_3 не мала права володіння та користування земельною ділянкою та не мала змоги ці права передавати. Вказані права були передані ПП «Сокіл», тому умови договору, укладеного між відповідачами, не відповідають діючому законодавству, а саме ст.ст.78, 102-2 ЗК України, ст.317 ЦК України, ст.4 Закону України «Про оренду землі».
Волевиявлення ОСОБА_3 не було вільним. Так, відповідно до договору, укладеного між відповідачами, вказано, що відносно цієї земельної ділянки не укладено інших договорів оренди.
Якщо дійсно відносно земельної ділянки немає інших договорів, то воля ОСОБА_3 на укладення договору оренди з ПП «Урожайне + ЧІ» є вільною. Але у звязку з тим, що між ПП «Сокіл» та ОСОБА_4 укладений договір оренди землі та продовжує діяти, то воля ОСОБА_3 не може бути вільною, вона обтяжена іншою угодою та обовязками, які витікають з цього договору оренди.
Так, відповідно до договору між ПП «Сокіл» та ОСОБА_3 у останньої є певний перелік обовязків, які обтяжують її волю на укладення договорів на вказану земельну ділянку.
ОСОБА_3 відповідно до договору, згідно якого до неї перейшли права і обовязки, зобовязалась:
-передати земельну ділянку в оренду ПП «Сокіл»;
-при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати права третіх осіб відносно цієї земельної ділянки;
-не вчиняти дій, які б перешкоджали користуванню земельною ділянкою.
Тобто при укладенні договору з ПП «Урожайне + ЧІ» ОСОБА_3 не мала вільного волевиявлення, так як її волевиявлення було обтяжено іншими обовязками по іншому договору.
Договір на право користування земельною ділянкою, укладений між відповідачами, позивач вважає таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків.
Позивач вважає, що реальне настання правових наслідків укладення договору на право користування чужою земельною ділянкою є фактичне отримання земельної ділянки у користування настати не могли, так як вона вже знаходилась в користуванні ПП «Сокіл».
Як вбачається з фактичних наслідків, які настали після укладення договору, то вони є тільки у вигляді договору, який зареєстрований. Наслідки у вигляді передачі земельної ділянки у користування настати не могли, так як вона вже знаходилась у користуванні ПП «Сокіл».
Про це достовірно знада ОСОБА_3, так як їй було відомо про укладений договір та вона мала знати про те, що фізично не може передати землю в користування без отримання земельної ділянки з оренди, а тільки потім передачу її іншій особі.
Укладений договір оренди землі між ОСОБА_3 та ПП «Урожайне + ЧІ» від 28.03.2018р. відповідає вимогам ст.203 ЦК України, яка містить в собі загальні вимоги, додержання яких є необхідних для чинності правочину.
Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-99цс13, враховуючи положення статей 215, 210, 640 ЦК України, ст.125 ЗК України, ст.ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації.
Попередній орендар мав переважне право продовжити користування земельною ділянкою, аде за згодою власника земельної ділянки, на що згода не була дана. Заперечення орендодавця про незгоду укладення договору оренди землі не було висловлено, ані нового договору, ані додаткової угоди з позивачем підписано не було, земельною ділянкою не користувався, право позивача на переважне поновлення договору оренди землі не порушено. Відповідна правова позиція висловлена у постанові від 13.04.2016р. № 6-2027цс15.
Зазначені у позові пункти 8, 29, 40 договору про оренду земельної ділянки від 18 квітня 2006 року ніяк н стосуються та не регулюють ніяких зобовязань перед спадкоємцем. Спадщина отримана 10.04.2017р., отже з цього часу відповідач є новим власником зазначеної земельної ділянки. Новий договір оренди зареєстрований 29.03.2018р., а позивач звернувся 28.09.2018р.
Позивач в додатках до позовної заяви надав підтвердження про поновлення договору оренди земельної ділянки тільки 28.09.2018р., оскільки орендар у встановлений законом строк не надіслав (у місячний строк) орендодавцю повідомлення про свій намір скористатись переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди. Тому можна вважати та дійти до висновку про відсутність в орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки не дотримано процедури такого поновлення, встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі», не надано доказів стосовно продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди поза межами строку дії цього договору за наявності заперечень орендодавця не є підставою для визнання укладеного з новим орендарем ФГ «Урожайне + ЧІ» договору оренди недійсним, оскільки право позивача на переважне поновлення договору оренди землі не порушено.
Неналежне виконання також полягає у наданні низької якості зерна, підвищеними цінами на продукцію. Відповідач порушує Наказ Міністерства аграрної політики України Академії аграрних наук від 18.07.2008р. 3 440/7 щодо порушення позивачем порядку сівозміни, що призводить до виснаження землі.
На підставі наведеного представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.55-58, 87-90).
У встановлений судом строк відповідач ПП «Урожайне + ЧІ» подав відзив, в якому послався на те, що 28.03.2018р. до ПП «Урожайне + ЧІ» звернулась ОСОБА_3 з проханням взяти в оренду її земельну ділянку, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 149, виданого 10.04.2017р.
При підписанні договору оренди землі ОСОБА_3 надала копії свідоцтва про право на спадщину за законом, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, паспорта та ідентифікаційного коду.
Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданого 20.09.2017р. зареєстровані інші речові права, похідні від права власності, відсутні.
29.03.2018р. Відділом державної реєстрації Новогродівської міської ради було сформовано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, згідно якого ПП «Урожайне + ЧІ» є орендарем земельної ділянки.
Згідно з наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 02.07.2003р. № 174 в період з 02.07.2003р. по 31.12.2010р. ведення Державного реєстру землі здійснювалось структурними підрозділами Центра ДЗК.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009р. № 1021 в період з 01.01.2011р. по 01.01.2013р. ведення Державного реєстру земель здійснювалось посадовими особами територіальних органів Держземагенства.
Вимога про обовязкову реєстрацію права оренди земельної ділянки зявилось у Законі України № 1952-1У від 01.07.2004р. тільки з 0101.2013р.
З вказаної дати і по теперішній час така юридична дія, як державна реєстрація договору оренди землі відійшла у минуле, а замість чого прийшла реєстрація права. Відділи Держземагенства втратили реєстраційну функцію, а реєстрація права оренди проводиться реєстраційною службою.
Згідно п.4 Перехідних положень Закону України «про Державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.
Відомості про інші обєкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.
Але жодної інформації з Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, орендарем даної земельної ділянки є ПП «Урожайне + ЧІ». Даний договір оренди зареєстровано згідно чинного законодавства, без будь-яких порушень земельного та речового права та не може бути недійсним, оскільки тоді б даний договір оренди не пройшов державної реєстрації та його не було б зареєстровано.
ПП «Урожайне + ЧІ» виплачена орендна плата в повному обсязі за 2018 рік, ПДФО та військовий збір по даному договору землі. Претензій від орендодавця за даним договором оренди немає.
На підставі наведеного, відповідач ПП «Урожайне + ЧІ» просив відмовити в позові в повному обсязі (а.с.62, 63).
У встановлений судом строк Відділ у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надав письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Частиною першою-пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж до сплати строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте ним рішення.
Крім того, відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей (а.с.127-129).
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги а представник відповідача ОСОБА_3 доводи, викладені у відзиві.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новогродівська міська рада Донецької області надала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила справу розглянути за відсутності її представника (а.с.100, 122).
Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.
28 вересня 2018 року позивачем розпочата процедура поновлення договору оренди землі шляхом направлення новому власнику землі повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк разом із проектом додаткової угоди до договору оренди землі від 19.04.2006р. (а.с.21-23).
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-Х1У (далі Закон № 161) передбачено, що договір оренди землі, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ст.31 Закону № 161 договір оренди землі припиняється в разі:
закінчення строку, на який його було укладено;
викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;
поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;
смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;
ліквідації юридичної особи-орендаря;
відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;
набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;
припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.
Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобовязана повідомити по це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.
Положеннями ст.148-1 ЗК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
За згодою сторін договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави до такого договору можуть бути внесені зміни із зазначенням нового власника земельної ділянки.
Відповідно до ч.4 ст.32 Закону № 161 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В ч.1 ст.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Укладаючи 19 квітня 2006 року договір оренди землі, ОСОБА_4 та ПП «Сокіл» домовились про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку для другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (п.40).
Стаття 203 ЦК України містить в собі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Зокрема, ч.1 цієї статті передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Враховуючи, що ОСОБА_3 перед укладенням договору оренди землі з ПП «Урожайне + ЧІ» зобовязана була за умовами договору оренди землі від 19 квітня 2006 року вирішити питання про припинення договору оренди землі із ПП «Сокіл» шляхом його розірвання, однак не виконала умови договору, чим порушила вимоги ст.32 Закону № 161.
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що зміст договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та ПП «Урожайне + ЧІ», суперечить вимогам Закону України «Про оренду землі», у звязку з чим оспорюваний договір оренди землі підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідачів в рівній частині на кожного (а.с.1).
Відповідно до ст.137, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені відповідачем ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у звязку із задоволенням позову необхідно покласти на ней (а.с.130, 131).
Відповідно до ст.ст.13, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203, 215, 627 ЦК України, ст.148-1 ЗК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов Приватного підприємства «Сокіл» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, Приватного підприємства «Урожайне + ЧІ» на користь Приватного підприємства «Сокіл» на відшкодування сплаченого судового збору 881 (вісімсот вісімдесят одну) гривню з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Приватне підприємство «Сокіл», м. Селидове Донецької області, вулиця Гайдара, будинок 41, .

Відповідач: ОСОБА_3, с. Петрівка Покровського району Донецької області, вулиця Отрадна, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне підприємство «Урожайне + ЧІ», с. Петрівка Покровського району Донецької області, вулиця Отрадна, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новогродівська міська рада Донецької області, м. Новогродівка Донецької області, вулиця О. Кошевого, 46, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у Покровському районі Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, м. Покровськ Донецької області, вулиця Торгівельна, 11, .

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 27 березня 2019 року. Повне судове рішення складено 8 квітня 2019 року.

Суддя Г.В. Назаренко