Дата документу 25.03.2019
Справа № 320/9711/18
Провадження № 2/320/847/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Бахаєва І.М.,
за участі секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє на підставі ордеру на надання правової допомоги адвокат ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_1, в інтересах якої діє на підставі ордеру на надання правової допомоги адвокат ОСОБА_2, звернулась до Мелітопольського міськрайцонного суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
На баланс ПАТ «ПУМБ» внаслідок приєднання АТ «ОСОБА_5 КАПІТАЛ» була передана заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором.
На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 18 травня 2018 року було винесено постанову ВП № 56435720 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 33 213 грн. 72 коп., та з 01 липня 2018 року з пенсії позивачки щомісяця відраховуються кошти.
Позивач вважає, що вказний виконавчий напис нотаріуса № 2192 від 20 квітня 2018 року, є незаконним, оскільки винесений в порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат».
Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стяґувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (Пункт 3.1 Глави 16 Розділу II Порядку).
Таким чином, за змістом вказаних норм заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.
Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, у ньому зазначено відомі дані боржника, а також, строк за який проводиться стягнення (з 26 березня 2017 року по 26 березня 2018 року) у розмірі 33 213 грн. 72 коп., в тому числі: 16 223 грн. 62 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 680 грн. 74 коп. прострочена заборгованість за процентами; 309 грн. 36 коп. строкова заборгованість за процентами. Разом з тим, позивач не отримувала від відповідача письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором щодо погашення заборгованості, та ПАТ «ПУМБ» не надано нотаріусу доказів отримання позичальником такої вимог. Сама лише копія письмової вимоги, без документів, що підтверджують надіслання та отримання вимоги адресатом, не може свідчити про отримання позивачем вимог кредитора про усунення порушень за кредитним договором. Крім того, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, є лише відображенням розрахунків відповідача щодо наявності грошового зобов'язання позичальника та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача.
При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус ОСОБА_3 не отримувала від сторін Договору первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_1, а також суми простроченої заборгованості по процентам та строкової заборгованості за процентами зазначені у виконавчому написі, є безспірними.
Так сума боргу вказана у розрахунку від 30 жовтня 2015 рооку, яка була розрахована за 2 роки і вісім місяців невиконання зобов'язань за кредитним договором є меншою (32 250 грн. 49 коп.) ніж сума боргу розрахована банком за рік невиконання договору, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса (33 213 грн. 72 коп.), тобто різні розрахунки з різними сумами заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором свідчать про наявність спору стосовно розміру боргу, тобто наданий приватному нотаріусу ОСОБА_3 розрахунок боргу відповідачки не може вважатися документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника.
Крім того, нотаріус не з'ясував, чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.
З урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Таким чином, оскільки виконавчий напис від 20 квітня 2018 року № 2192 було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», та за відсутності правових підстав, його повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню.
У звязку із вищевикладеним, позивач вважає, що вказаний виконавчий напис суперечить чинному законодавству, і відповідно є таким, що не підлягає виконанню.
В судове засідання позивач та представник позивача не зявились. До суду надали заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позов підтримали та прохали його задовольнити.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, в судове засідання не зявилась, до суду надала клопотання в якому просить розглядати справу у її відсутності з урахуванням фактичних відносин та просить постановити рішення згідно чинного законодавства.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4, в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.
Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розгляд даної справи проводити за відсутності представника відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 56435720, 18 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2192 від 20 квітня 2018 року, виданого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 33 213,72 гривень./а.с.23/.
Приходячи до висновків про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, судом враховані наступні норми діючого законодавства.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (редакція від 08 грудня 2017 року), яка діяла на момент вчинення спірного напису (далі за текстом Інструкція)
Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, діючий на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначено можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів. Так, згідно зі ст. 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказаний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом Перелік), у редакції від 22 лютого 2017 року, яка діяла на час вчинення спірного напису.
Відповідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до п. 238 розділу 32 Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено:
- відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; - дата та місце народження боржника фізичної особи, його місце роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк за який має провадитись стягнення; - інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотеко держателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язань.
Згідно із п. 284 розділу 32 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-х років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою КМУ. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, відповідно до п. 287 розділу 32 Інструкції.
Виконавчий напис має містити: найменування на адресу стягувача; найменування та адресу боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків у банках, кредитних установах (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, штраф, проценти, якщо так належать до стягнення тощо .
Дослідивши надані сторонами документи, суд приходить до висновку, що об'єктивних доказів безспірності вимог щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ОСОБА_8 РЕНЕСАНС», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису, не було. Зокрема, таких доказів не надано суду ПАТ «ПУМБ» при розгляді даної справи, не надходили підтверджуючі цей факт документи і від третьої особи приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_3
Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, стягнення заборгованості може проводитись за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.
Документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника можуть бути лише первинні бухгалтерські документи, які підтверджують дійсну наявність на облікових рахунках фінансової установи простроченої заборгованості за кредитом. Такими документами у даному випадку можуть бути рахунки-фактури, зведена облікова виписка з рахунку тощо.
Стаття 50 Закон України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
З аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
З огляду на викладене, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17).
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
При розгляді судом даної цивільної справи ані відповідачем, ані третьої особою, на підтвердження факту реального існування заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ «ОСОБА_8 РЕНЕСАНС», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» не надано, жодного первинного бухгалтерського документу, або ж його завіреної копії, на підтвердження вказаного факту в матеріалах справи не має. При цьому суд зауважує, що копії цих документів повинні зберігатись у стягувача, який у даному випадку є ПАТ «ПУМБ», а їх оригінали у нотаріуса, який вчиняв виконавчий напис.
З огляду на викладене, проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та визнання таким, що не підлягає виконанню № 2192 від 20 квітня 2018 року, вчиненого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в розмірі 2 557 (дві тисячі пятсот пятдесят сім) гривень 20 копійок, що складається з наступного: судового збору за подачу позову в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок; судового збору за подачу клопотання про забезпечення позову в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок; витрат на правову допомогу адвоката в сумі 1 500 (одна тисяча пятсот гривень).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», суд
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє на підставі ордеру на надання правової допомоги адвокат ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ