Справа № 648/3344/18
Провадження № 2/648/160/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Строілов С.О.,

з участю секретаря Велько А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,-

У Х В А Л И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати недійсним договір фінансового кредиту № 120/1889 від 10.08.2018 року укладений з відповідачем, посилаючись на порушення вимог діючого законодавства під час його укладення, в тому числі порушення його прав, як споживача послуг наданих відповідачем.

Позивач в судові засідання неодноразово не зявлявся, до позовної заяви долучив клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судові засідання неодноразово не зявлявся, відзив не подав, при цьому надав заперечення проти позову в яких вимоги позивача не визнав посилаючись на законність оспорюваного позивачем договору, дотримання вимог діючого законодавства під час його укладення та відсутність правових підстав виступати по даній справі в якості відповідача, оскільки борг позивача був відступлений ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відповідно до умов договору факторингу № Global DG-1 від 05.10.2017 року, у звязку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду.

Судом встановлено, що 10.08.2018 року між ТОВ «Глобал Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір фінансового кредиту № 120/1889, за умовами якого кредитор надав позичальникові фінансовий кредит у розмірі 1500 грн на засадах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобовязався повернути його на умовах, що передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Строк дії договору становить 14 діб - з 10.08.2018 по 24.08.2018 включно (п. 2.1 договору).

Згідно п. 3.3 договору позичальник зобовзується сплачувати плату за користування кредитом з розрахунку 2% за добу від суми кредиту (420 грн).

Відповідно до п.3.5. договору в разі порушення позичальником терміну виконання зобовязань, що зазначений в п. 2.1 договору, кредитор набуває право нараховувати відсотки за користування кредитом на залишок заборгованості, що складатимуть 0,50 % за добу.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що при порушенні строків сплати за договором кредитор набуває право нарахувати пеню в розмірі 2,50% за кожну прострочену добу від розміру непогашеної частини кредиту.

За змістом п. 8.3 договору позичальник підтверджує, що до підписання цього договору він письмово ознайомлений з інформацією, що зазначена в частині другійстатті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно пункту 9.2 договору позичальник підтверджує, що він вичерпно ознайомлений з інформацією про послуги у відповідності до вимог законодавства України та цього договору з усіма змінами та доповненнями до нього.

Крім того, судом встановлено, що 05.10.2017 року між ТОВ «Глобал Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладений договір факторінгу № Global DG-1, за умовами якого ТОВ «Глобал Кредит» передав Право Вимоги на умовах визначених цим Договором (п. 1.1 договору).

Обсяг (сума) Прав Вимоги станом на дату укладення цього Договору визначений у Додатку 1 до цього Договору (п. 1.2 договору).

Вказані обставини підтверджуються наданими суду копіями вказаних договорів та сторонами фактично не заперечуються.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорута визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 цього Кодексу).

Ст.ст. 626, 629 ЦК України визначають договором домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а також його обовязковість для сторін договору.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1055 ЦК України передбачено укладання кредитного договору у письмовій формі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України, поряд з іншим, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, й волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Стаття 217 ЦК України передбачає, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як вбачається з позовної заяви позивач посилається на порушення під час укладення спірного договору його прав, як споживача послуг відповідача, та вимог ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 11, п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», п.14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» та ч.1 ст. 61 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про:

1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг;

2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість;

3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги;

4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги;

5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги;

6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів;

7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено обсяг інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

П.5. ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що укладений сторонами 10.08.2018 року договір фінансового кредиту № 120/1889 відповідає вимогам Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування» в частині надання повної та своєчасної інформації щодо сукупної вартості кредиту та умов кредитування, цей договір містить найменування сторін, предмет договору, права та обовязки сторін, порядок розрахунків, строк дії договору та відповідальність сторін.

З тексту самого договору вбачається, що позивач під час укладання договору отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо надання кредиту, в тому числі щодо плати за користування кредитом, порядку розрахунку та відповідальності за неналежне виконання зобовязань за договором.

Згідно пунктів 8.3, 9.2 договору позичальник під час укладення договору підтвердив ознайомлення з інформацією про послуги відповідно до вимог діючого законодавства України та письмове ознайомлення з інформацією, що зазначена в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Будь-яких доказів на спростування вказаної інформації зазначеної у договорі позивачем суду не надано, факт укладення цього договору та виконання відповідачем своїх зобовязань за договором позивачем не заперечується, у звязку з чим суд приходить до висновку, що при укладанні оспорюваного кредитного договору сторонами було дотримано вимоги необхідні для його дійсності, що встановлені статтею 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у встановленій законом письмовій формі, він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що сторонами не заперечується.

Доводи позивача про несправедливість умов договору з посиланням на великі відсотки за користування кредитом та в разі порушення зобовязання, подвійної відповідальності в такому випадку та можливість розгляду спору за договором в третєйському суді на думку суду, в силу ст. 217 ЦК Укаїни, не дають підстав для визнання недійсним договору в цілому, оскільки фактично доводи позивача в цій частині зводяться до незгоди з окремими умовами укладеного сторонами договору.

При цьому, доводи представника відповідача про неналежність останнього у звязку з укладенням договору факторінгу й передачі права вимоги за укладеним з позивачем договором фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», не приймаються судом до уваги як безпідставні, оскільки суду не надано належних доказів про відступлення відповідачем права вимоги до позивача за вказаним договором, з урахуванням укладення договору факторінгу № Global DG-1 05.10.2017 року, тобто до укладення сторонами 10.08.2018 року спірного договору фінансового кредиту № 120/1889.

За таких обставин, оскільки судом під час розгляду справи не встановлено таких порушень прав позивача, які б давали підстави для визнання недійсним укладеного сторонами договору фінансового кредиту № 120/1889 в цілому, підстав для задоволення вимог позивача суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 16, 203, 215, 217, 626, 627, 629, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит» (місцезнаходження: м.Київ, Харківське шоссе 53, ) про визнання недійсним договору фінансового кредиту № 1202/1889 від 10.08.2018 року.

Дата складання повного судового рішення - 10.04.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду з урахуванням перехідних положень ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Строілов С.О.