провадження № 22-ц/824/2865/2019 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ДП «Дарниця-1» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмір 4 635 грн. 10 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1. 12 березня 2008 року між ДП «Дарниця-1» та ОСОБА_5 було укладено договір «Про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій». Термін дії договору становить один рік та відповідно до умов вказаного договору дія договору автоматично продовжується на наступний рік. Тарифи на житлово-комунальні послуги, які надавалися та надаються відповідачу, затверджені розпорядженнями Київської міської державної адміністрації. У порушення умов зазначеного договору ОСОБА_5 не здійснює оплату наданих позивачем послуг. Між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги відповідачу.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року позов ДП «Дарниця-1» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що він не підписував повідомлення про вручення поштового відправлення, не отримував судових повісток, не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Підпис у повідомленні жодним чином не схожий на підпис відповідача. У суду не було підстав для ухвалення заочного рішення, а тому воно має бути скасоване. У період з 01 серпня 2016 року по 28 лютого 2017 року позивач не був виконавцем послуг у будинку, оскільки у ньому було створено ОСББ «Дніпровська Набережна, 26-А». Фактично позивач вимагає від відповідача оплатити за ті послуги, які він не надавав і навіть не мав фізичної можливості їх надавати. Дії позивача містять ознаки шахрайства. ДП «Дарниця-1» не виконує вимоги закону щодо зменшення плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їх якості. У рішенні суду зазначено, що між сторонами укладено договір, однак, його редакція була відверто дискримінаційною і при першій же нагоді відповідач його припинив. У грудні 2008 року ОСОБА_5 подав заяву про перегляд договору. Строк дії договору закінчився, оскільки ані позивач, ані відповідач не запропонували іншу редакцію. Крім того, якби договір не був розірваний, він був би нікчемним, так як він не відповідає типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Договір, наданий суду позивачем, не є автентичним договору, який знаходиться у відповідача. Договір підписаний особою, яка не мала на те законних повноважень. У зв'язку зі змінами у законодавстві форма договору та його істотні умови мали б змінюватися, однак, позивач не пропонував жодних змін. Стверджуючи, що відповідач порушив умови договору, і що утворилася заборгованість, суд зобов'язаний довести прямий (безпосередній) причинно-наслідковий зв'язок між цими двома подіями. Наявність нарахованої позивачем заборгованості може бути спричинена яким завгодно фактором всередині позивача. Без договору оплата утримання будинку та прибудинкової території була неможлива. Ні у позові, ні у рішенні суду немає як жодних первинних даних, так і жодних математичних дій, а повинен бути математичний розрахунок боргу у розрізі послуг та періодів із проміжними та кінцевим показником, що у підсумку дорівнює сумі позову. Рахунки до сплати позивача оформлялися та надавалися неналежно. Відповідач не зобов'язаний оплачувати рахунки, які складені стосовно не утримання будинку та прибудинкових територій, а стосовно якихось інших послуг. Застосування позивачем тарифів відбулося із порушенням вимог закону. Рахунки, тарифи у яких не відповідають закону, відповідач не зобов'язаний сплачувати. Позивач не надсилав відповідачу повідомлення про борг, листи, будь-які претензії, усні повідомлення від нього не надходили. Позов був складений позивачем та прийнятий судом з порушеннями. Рівень підготовки судового рішення є критично низьким від вивчення матеріалів до формування висновків та складання тексту рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1(а.с.20-21).

12 березня 2008 року між Дочірнім підприємством «Дарниця-1» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого позивач зобов'язався виконувати весь комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався не пізніше 15-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок позивача пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги (а.с.3).

Згідно розрахунку, наданого ДП «Дарниця-1», заборгованість ОСОБА_5 за житлово-комунальні послуги станом на 02 березня 2017 року, за період з лютого 2015 року по лютий 2017 року становить 4 635 грн. 10 коп. (а.с.70).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання по сплаті житлово-комунальних послуг.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Звертаючись до суду з позовом, ДП «Дарниця-1» зазначає, що ОСОБА_5 є споживачем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, однак, він не оплачує їх, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 12 березня 2008 року до 31 липня 2016 року ДП «Дарниця-1» надавало вищезазначені послуги ОСОБА_5, які він повинен був своєчасно та у повному обсязі оплачувати.

Вказана обставина підтверджується договором від 12 березня 2008 року та довідкою ОСББ «Дніпровська Набережна 26-А», згідно якої останнє приступило до самостійного, без сторонньої організації управління та утримання будинком з 01 серпня 2016 року.

За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилася станом на 31 липня 2016 року у розмірі 3 582 грн. 45 коп.

Заборгованість за період з 01 серпня 2016 року по серпень 2018 року, розмір якої заявлений позивачем, не підлягає стягненню з відповідача, оскільки у вказаний період ДП «Дарниця-1» не надавала послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, а до надання таких послуг з 01 серпня 2016 року приступило ОСББ «Дніпровська Набережна 26-А».

Враховуючи зазначене, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги відносно того, що у період з 01 серпня 2016 року по 28 лютого 2017 року позивач не був виконавцем послуг у будинку, оскільки у ньому було створено ОСББ «Дніпровська Набережна, 26-А».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5 вказує на те, що при першій же нагоді він припинив договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки його редакція була відверто дискримінаційною. У грудні 2008 року ОСОБА_5 подав заяву про перегляд договору. Строк дії договору закінчився, оскільки ані позивач, ані відповідач не запропонували іншу редакцію. Без договору оплата утримання будинку та прибудинкової території була неможлива.

Однак, вказані відповідачем обставини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено, як обов'язок, а не право сторін.

Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які відповідач отримав, а, відтак, має оплатити їх надання. Отже, посилання апелянта на припинення між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг, як на підставу відмови в задоволенні позову, є безпідставними.

ОСОБА_5 вказує на те, що дії позивача містять ознаки шахрайства. Однак, відповідач не надав суду докази, які підтверджують вказаний факт. З відповідними заявами до правоохоронних органів відповідач не звертався.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує на те, що ДП «Дарниця-1» не виконувала вимоги закону щодо зменшення плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їх якості. Крім того, якби договір не був розірваний, він був би нікчемним, так як він не відповідає типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Договір, наданий суду позивачем, не є автентичним договору, який знаходиться у відповідача. Договір підписаний особою, яка не мала на те законних повноважень. У зв'язку зі змінами у законодавстві форма договору та його істотні умови мали б змінюватися, однак, позивач не пропонував жодних змін. Застосування позивачем тарифів відбулося із порушенням вимог закону. Рахунки, тарифи у яких не відповідають закону, відповідач не зобов'язаний сплачувати.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_5, вважаючи свої права порушеними ДП «Дарниця-1», звертався у встановленому законом порядку за їх захистом. Будь-які вимоги щодо визнання неправомірними дій позивача, визнання недійсним чи нікчемним договору про надання послуг, його розірвання, зобов'язання позивача вчинити певні дії, відповідач не заявляв.

Відповідач вказує на те, що позивач не надсилав відповідачу повідомлення про борг, листи, а будь-які претензії, усні повідомлення від нього не надходили. Однак, вчинення таких дій позивачем є правом останнього, а не його обов'язком.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ні у позові, ні у рішенні суду немає як жодних первинних даних, так і жодних математичних дій, а повинен бути математичний розрахунок боргу у розрізі послуг та періодів із проміжними та кінцевим показником, що у підсумку дорівнює сумі позову.

В той же час, у матеріалах справи міститься розрахунок заборгованість, який підтверджує її розмір. У силу вимог ст. 81 ЦПК України на відповідача покладено обов'язок спростувати вказаний позивачем розмір заборгованості у разі якщо він не згоден з наданим доказом. Однак, відповідач не надав доказів, які вказують на відсутність такої заборгованості або її наявність у значно меншому розмірі.

Суд першої інстанції ухвалив заочне рішення, відповідач не був присутній під час розгляду справи, однак, він не був позбавлений можливості спростувати у повному обсязі доводи ДП «Дарниця-1», якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги, у суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_5 вказує на те, що він не підписував повідомлення про вручення поштового відправлення, не отримував судових повісток, не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Підпис у повідомленні жодним чином не схожий на підпис відповідача.

У матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого 25 липня 2017 року ОСОБА_5 вручено особисто судову повістку на 17 листопада 2017 року. Приймаючи рішення про заочний розгляд справи, суд першої інстанції керувався вказаним повідомленням.

Відповідач також вказує про те, що у суду не було підстав для ухвалення заочного рішення, а тому воно має бути скасоване. Позов був складений позивачем та прийнятий судом з порушеннями, ДП «Дарниця-1» не виконала вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Однак, такі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 224 ЦПК України у редакції, що діяла на момент ухвалення рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у суду були правові підстави для ухвалення заочного рішення, оскільки мала місце неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Позивач виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху та надав необхідні документи на виконання вказаної ухвали. Відсутність у платіжному дорученні призначення платежу не є підставою для неврахування суми сплаченого позивачем судового збору, оскільки такий судовий збір зараховано у дохід державного бюджету.

26 грудня 2018 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_5 надійшли доповнення до апеляційної скарги, які здані ним на пошту 22 грудня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки доповнення до апеляційної скарги надійшли за межами строку на апеляційне оскарження, такі доповнення підлягають залишенню без розгляду у силу вимог ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно змінюється розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ДП «Дарниця-1» сплатила судовий збір у розмірі 1 600 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог (77,2 %), на користь позивача підлягає стягнення з відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 1 235 грн. 20 коп. ((1 600/100)*77,2).

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_5 сплатив судовий збір у розмірі 2 400 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги на користь відповідача підлягає стягненню з позивача судовий збір пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (22,8), а саме у розмірі 547 грн. 20 коп.

Однак, враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ДП «Дарниця-1» різницю між сумою, яка підлягає стягненню на користь останнього з відповідача, та сумою, яку позивач має сплатити відповідачу. Така різниця становить 688 грн. (1 235,2-547,2).

підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року скасувати та прийняти постанову.

Позов Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, проживаючого по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Дочірнього підприємства «Дарниця-1», місце знаходження - вул. Дніпровська Набережна, 26-Б, м. Київ, , заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмір 3 582 (три тисячі п'ятсот вісімдесят дві) гривні, 45 копійок та судовий збір у розмірі 688 (шістсот вісімдесят вісім) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 16 січня 2019 року.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.