Житомирський апеляційний суд
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/17827/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 7 листопада 2018 року, постановлене під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № СМ-001/146/2005, укладеним 29 листопада 2005 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна".

В подальшому АТ « Райффайзен Бнк Аваль» здійснило відчуження права вимоги за даним договором на користь ПАТ « ОТП Банк», яке, в свою чергу, продало кредитний потфель ТОВ « ОТП Факторинг Україна».

Позивач вказує, що згідно з умовами зазначеного договору відповідачу надано кредит в розмірі 35300 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 14% річних.

Оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, станом на 31 жовтня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 276766 грн. 23 коп., що складається із: залишку заборгованості за кредитом в сумі - 3427,22 дол. США, що еквівалентно 44392 грн.05 коп.; відсотків за користування кредитними коштами в сумі - 1167,90 дол. США, що еквівалентно 15127 грн. 56 коп.; пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 217246 грн. 62 коп.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 276766 грн. 23 коп.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 7 листопада 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2011 року у справі №2-710/2011, яким звернуто стягнення на іпотечне майно, на даний час не виконане, а отже застосування кредитором іншого законного способу захисту свого порушеного права не є подвійним стягненням заборгованості. Крім того, висновок суду щодо пропуску строку позовної давності також є помилковим, оскільки згідно з положеннями ст.266 та ч.2 ст.258 ЦК України, можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Позов подано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду 10 листопада 2014 року, строк повернення кредитних коштів визначений у кредитному договорі - 29 листопада 2012 року. Таким чином, кінцевий строк звернення позивача з вимогою про стягнення заборгованості - 29 листопада 2015 року, а тому, на думку апелянта, позовна давність до даної вимоги становить 3 роки та не пропущена позивачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав апеляційну скаргу, зазначивши, що він сплатив суму заборгованості за кредитним договром у межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним банком "Райффайзенбанк Україна" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № CМ-001/146/2005 про надання останньому кредиту в сумі 35300 доларів США, строком до 29 листопада 2012 року, зі сплатою 14 % річних.

Право вимоги за даним кредитним договором перейшло до ПАТ « ОТП Банк», яке 27 квітня 2012 року уклало із позивачем договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно, а саме: офісне приміщення, площею 59,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Рильського, 3.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2011 року звернуто стягнення на вказане іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором в сумі 29125 грн. 95 грн., яка є еквівалентною 3667,47 дол. США, та складається із заборгованості зі сплати кредиту у розмірі 3427,22 дол. США та 240,25 дол. США процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України « Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частинами 1,3 ст.33 Закону України « Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не сплачував кошти за кредитним договором у погоджений сторонами строк, у зв'язку з чим банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на іпотечне майно.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови та строк дії кредитного договору. На час звернення до суду з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на іпотечне майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Якщо у рішенні про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість зазначена у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Звернувшись у липні 2010 року до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно, банк змінив строк повернення всієї суми боргу, й нарахування позивачем відсотків та пені після вказаної дати не узгоджується з положеннями цивільного законодавства.

Окрім того, з часу звернення до суду з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно розпочався перебіг трирічного строку позовної давності, на застосуванні якого наполягав позивач під час розгляду справи судом першої інстанції.

З даним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось у листопаді 2014 року, що вказує на пропуск ним строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 3427,22 дол. США.

Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості свідчить про подвійну відповідальність боржника, не вказують про наявність підстав для скасування рішення, оскільки це не призвело до ухвалення незаконного рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду,- без змін.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 7 листопада 2018 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 8 квітня 2019 року.