Справа № 204/9472/18
(2/199/1966/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

28.03.2019 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому (підготовчому) судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання квартири та по сплаті комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 28.06.1997 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (відповідач), рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2017 (справа №199/5235/17 (2/199/2385/17), що набрало чинності 06.10.2017) було розірвано шлюб між сторонами. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер № 2061 на праві приватної власності належить квартира № 31 (тридцять один), що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ (Дніпро), вулиця Титова, будинок 20 (двадцять), загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. Право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, у вказаній квартирі зареєстровані вона та неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вказаній квартирі проживає без реєстрації місця проживання відповідач.

Особові рахунки по квартирі оформлені на позивача та всі витрати по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг за період часу з моменту розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем і протягом всього часу проживання позивача і відповідача у квартирі, тобто з жовтня 2017 року по вересень 2018 року включно позивач несе самостійно без жодної участі відповідача. В свою чергу загальні витрати за вказаний період складають 13 885,83 грн., які включають в себе: оплату спожитої електричної енергії в сумі 4465,00 грн.; оплату спожитої води (водопостачання та водовідведення) в сумі 4300,70 грн.; оплату спожитого природного газу в сумі 2380, 00 грн.; оплату квартирної плати в сумі 2740,13 грн.

Відповідач не сплачує вказані суми у добровільному порядку, на неодноразові вимоги позивача про сплату витрат по утриманню квартири та комунальних послуг відповідає категоричною відмовою.

Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг в сумі 6 942,91 грн., що складаються з: оплати спожитої електричної енергії в сумі 2 232,50 грн., оплати спожитої води (водопостачання та водовідведення) в сумі 2 150,35 грн., оплати спожитого природного газу в сумі 1 190,00 грн., оплати квартирної плати в сумі 1 370,06 грн.

Позивач не скористалася право брати участь у судових засіданнях; представник позивача в окремо поданій заяві просила розглядати справу у відсутність позивача та її представника, вимоги позову підтримала повністю та просила суд повністю задовольнити поданий позов, погодившись на розстрочку виконання рішення суду не більше ніж на 2 місяці.

Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність; просив прийняти визнання ним позову ОСОБА_1 про стягнення витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг, повністю, а також просив розстрочити виконання рішення суду у вказаній справі строком на 3 місяці, посилаючись на те, що він не має постійного місця роботи на території України, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, у звязку з чим вимушений був виїхати за межі України для пошуку роботи та джерела доходу.

Дослідивши докази, надані в порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом, сторони з 28.06.1997 перебували у шлюбі, який припинений в результаті його розірвання на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2017 (набрало законної сили 06.10.2017).

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 15).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.11.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №2061 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 17536980) (а.с.16-18, 19).

Згідно довідки №3520 про склад сімї або зареєстрованих осіб, виданої 03.03.2018 Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у вказаній квартирі зареєстровані позивач (ОСОБА_1В.) та її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21).

ОСОБА_2 (відповідач) фактично мешкає у вказаній квартирі без реєстрації місця проживання; вказана обставина визнана відповідачем.

Особові рахунки по вказаній квартирі оформлені на позивача, що підтверджується муніципальною карткою № 3816776 від 28.11.2018 на квартиру за вищевказаною адресою на імя позивача; заявами-приєднаннями до умов договорів розподілу природного газу (для побутового споживача) та до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам на особовий рахунок № НОМЕР_1 щодо вказаної вище квартири на імя позивача, розпискою позивача; договором № 9220028 про користування електричною енергією від 08.12.2016, укладеним з позивачем ОСОБА_6 про постачання електричної енергії на квартиру за вищевказаною адресою та актом про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією від 16.06.2017; актом 128624 допуску в експлуатацію квартирного лічильника холодної/гарячої води від 21.01.2017 щодо вищевказаної квартири на імя позивача (а.с.29,30,31,32-33,34).

Згідно розрахунку витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг за період з жовтня 2017 року до вересня 2018 року включно позивачем понесені витрати у розмірі 13 885,83 грн., з яких: оплата спожитої електричної енергії в сумі 2 232,50 грн., оплата спожитої води (водопостачання та водовідведення) в сумі 2 150,35 грн., оплата спожитого природного газу в сумі 1 190,00 грн., оплата квартирної плати в сумі 1 370,06 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та виписками з особових рахунків, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 4, 35-44).

Відповідач не приймає участі в понесених витратах та добровільно не бажає їх нести; вказана обставина визнана відповідачем.

Правовідносини між сторонами виникли із невиконання зобовязань з оплати житлово-комунальних послуг ти витрат на утримання житла.

Розвязуючи позовні вимоги, суд керується наступним.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 цієї статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР).

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї (ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР).

Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу (ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР).

В свою чергу, статтею 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

За ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Зазначені норми матеріального права визначають право боржника, у даному випадку власника квартири, вимагати Ѕ частину понесених нею витрат по утриманню квартири та сплаті житлово-комунальних послуг з відповідача, який несе солідарну з позивачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договорів по утриманню квартири та надання житлово-комунальних послуг.

Як встановлено судом в цій справі, шлюб між позивачем та відповідачем припинений в результаті його розірвання на підставі судового рішення, учасники справи не є членами сімї позивача у розумінні ст. 64 ЖК УРСР (відповідач продовжує постійно проживати у належній позивачу квартирі, маючи такі ж права і обов'язки, як позивач та члени її сім'ї (ч. 3 ст. 64 ЖК УРСР), у звязку з чим порушені права підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем (ст. 16 ЦК України).

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим суд ухвалює рішення про задоволення позову.

За ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

В окремо наданій суду заяві відповідач просив розстрочити виконання рішення з зазначених в заяві підстав.

Враховуючи доводи відповідача щодо розстрочення виконання судового рішення строком на три місяці, а також заперечення позивача щодо розстрочки виконання судового рішення саме на такий строк, не заперечуючи при цьому щодо розстрочки виконання рішення суду строком на дві місяці, суд враховує скрутне становище відповідача, який перебуває на заробітках за межами України, але і враховує майновий стан позивача, яка не мала змогу сплатити судові витрати, тому ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2019 була звільнена від сплати судового збору, але втім понесла всі витрати, повязані зі сплати на утримання квартири та житлово-комунальних послуг. З огляду на вищенаведене, виходячи з принципу рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду на два з половиною місяці.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 13, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 206, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, ч. 1 ст. 267, ст. 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання квартири та по сплаті комунальних послуг задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_3) понесені витрати по утриманню квартири АДРЕСА_4 та сплаті комунальних послуг в сумі 6 942,91 грн., що складаються з наступного: оплати спожитої електричної енергії в сумі 2 232,50 грн., оплати спожитої води (водопостачання та водовідведення) в сумі 2 150,35 грн., оплати спожитого природного газу в сумі 1 190,00 грн., оплати квартирної плати в сумі 1 370,06 грн.

Розстрочити виконання рішення суду строком на 2 (два) місяці 15 (п'ятнадцять) днів.

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 08 квітня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї