Справа № 462/6070/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові цивільну справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив:

Позивачка 27 вересня 2018 року звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року і від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак спільне життя у них не склалось, так як між ними не було взаєморозуміння, постійно виникали сварки і суперечності, які неодноразово відбувалися в присутності дітей. На даний час вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, чому їх сімя розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. За наведеного, просить шлюб розірвати.

Позивачка в судове засідання не зявилися, проте подала до суду заяву, в якій позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує та просить розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений один із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2004 року і від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки і суперечності, тривалий час вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин та що позивачка не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивачка втратила до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

Згідно посвідчення серії УБД №117388 від 01.04.2016 року, ОСОБА_2 є учасником бойових дій, а тому підстав для стягнення з нього судового збору не має.

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 /Лис/ ОСОБА_5 та ОСОБА_2, укладений 28 серпня 2004 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1909.

Компенсувати ОСОБА_1 спалачений судовий збір у розмірі 704,80грн. за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Повне судове рішення складено 10.04.2019 року.

Суддя: