Постанова

Іменем України

17 січня 2019 року

м. Київ

справа №336/714/18

провадження №61-44349св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

представник заявника - ОСОБА_5,

заінтересована особа - головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області,

представник заінтересованої особи - Есауленко Валерія Вікторівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2018 року у складі судді Щасливої О. В., та постанову апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В.,

Гончар М. С., Кочеткової І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою, у якій просила встановити факт проживання однією сім'єю та перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_9, з яким вона перебувала в шлюбі та проживала однією сім'єю. Доходи чоловіка були значно більшими, ніж її доходи. Утримання, яке ОСОБА_4 отримувала від чоловіка було постійним і основним джерелом засобів для її існування. Встановлення цього факту їй необхідно для призначення пенсії по втраті годувальника, а встановити ці обставини в позасудовому порядку є неможливим.

Заінтересована особа заперечувала проти задоволення заяви. Аргументами заперечень зазначено, що до липня 2016 року ОСОБА_9 перебував на обліку в головному управлінні ПФУ і отримував пенсію як особа, звільнена з військової служби. У липні 2016 року припинив цей облік і був поставлений на облік в один зі структурних підрозділів Пенсійного фонду Російської Федерації, де проживав до своєї смерті. У силу законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не може бути призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника, якщо особа, чия смерть сталася, не перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України на момент смерті. Крім того, факт перебування заявника на утриманні у чоловіка з урахуванням того, що той не проживав в м. Запоріжжі напередодні своєї смерті, потребує доведення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня

2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року, заяву залишено без розгляду.

Судові рішення мотивовані тим, що під час розгляду заяви було встановлено, що в правовідносинах вбачається спір.

Суд також указав, що сам факт перебування заявника на утриманні у чоловіка з урахуванням того, що той не проживав в м. Запоріжжі напередодні своєї смерті, потребує доведення.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд прийшов помилкового висновку, що в цій справі вбачається спір про право, оскільки встановлення факту перебування на утриманні, розглядається в порядку окремого провадження за нормами Цивільного процесуального кодексу України, будь-які вимоги до Пенсійного фонду заявником не заявлено.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до вимог частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових права або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначено у частині першій статті 315 ЦПК України.

За змістом частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши під час розгляду справи наявність спору про право у даній справі, правильно залишив заяву ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування на утриманні чоловіка без розгляду, що відповідає правилам. встановленим цивільно-процесуальним законодавством України, щодо розгляду справ у порядку окремого провадження.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та фактично зводяться до незгоди заявника з мотивами, з яких суди виходили, вважаючи обґрунтованими вимоги позивача, та з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів.

Доводи касаційної скарги не дають правових підстав для встановлення порушення апеляційним судом норм процесуального права, не спростовують висновків суду.

Згідно статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська