печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар Габрись О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: Генеральний прокурор України ОСОБА_2

відповідач 2: Генеральна прокуратура України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача Генерального прокурора України ОСОБА_2 - Степаненко Ю.М. про закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання представника відповідача Генерального прокурора України ОСОБА_2 - Степаненко Ю.М. про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - відсутній предмет спору, оскільки ОСОБА_2 на даний час не є Генеральним прокурором України та не обіймає жодної посади в Генеральній прокуратурі, а тому розгляд справи про спростування недостовірної, на думку позивача, інформації є неможливим.

Заслухавши думку учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з такого.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Враховуючи, що предметом спору є спростування недостовірної інформації, поширеної відносно позивача ОСОБА_1 , поширеної Генеральним прокурором України ОСОБА_2 на персональній сторінці в соціальній інтернет-мережі Facebook, а також враховуючи, що вказана інформація поширена з посиланням на обставини кримінальних проваджень, і на даний час вона не спростована у спосіб, визначений чинним законодавством, тобто є невизначеність у правах і обов`язках сторін, то підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі немає.

У зв`язку з цим підстав для закриття провадження у справі немає.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, ст. 259 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача Генерального прокурора України ОСОБА_2 - Степаненко Ю.М. про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Батрин