КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/7780/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5834/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Журибеди О.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача та повернення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що з метою придбання автомобіля ZAZ SENS, 07 серпня 2017 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір №725126 з додатками, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АВТО ТАК» та за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором.

Відповідно до додатку 1 до договору, учасник зобов'язаний сплатити: винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АВТО ТАК та формування групи - 6 964,80 грн., періодичний платіж - 0,8333%, щомісячну винагороду - 0,415% та винагороду за послуги, пов'язані із передачею автомобіля - 3%.

У відповідності до ст. 6 розділу 2 договору учасник одержує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, передбаченого договором і таке визнання здійснює відповідач на власний розсуд, право придбання автомобіля мають не всі учасники, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість балів шляхом внесення внесків.

При цьому, договір не містить чітких строків та (або) термінів отримання клієнтом автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності відповідача за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання автомобіля позивачем навіть у разі повної сплати його вартості.

Згідно ст. 12 розділу 2 договору передбачено, що у випадку його розірвання по ініціативі клієнта з нього утримується відступний за відмову від договору у розмірі двох періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою.

Позивачем на користь відповідача було сплачено вступний внесок та щомісячні внески на загальну суму 47 926,38 грн., а поверненню підлягають 32813,71 грн., що свідчить про наявність дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача і доводить встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, а тому, позивач вважав, що договір є нікчемним і підлягають застосуванню правові наслідки нікчемності правочину.

При цьому, позивач вказував, що відповідач створив складну, багатоступінчату, двозначну, незрозумілу для споживача схему визначення одного лише права на отримання автомобіля і зазначена угода була укладена ним під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, що порушує його права як споживача.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на положення ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 13, 27, 203, 215, 216, 228, 230, 236 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь з ТОВ «АВТО ПРОСТО» сплачені по нікчемному правочину кошти у сумі 47 926,38 грн. (а.с.2-5)

Представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» - Онищенко О.А. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що підписавши договір № 725126 та додаток №1 до нього сторони підтвердили той факт, що ознайомлені, розуміють та погодилися з усіма його визначеннями, умовами та змістом. Умовами договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором. Договір позивача було включено до групи №1271 та надано порядковий номер 78 у цій групі, у зв'язку з чим позивачем було сплачено винагороду за послуги, пов'язані з включенням договору до системи в розмірі 3% + ПДВ від поточної ціни автомобіля вказаної в додатку №1. Опис послуг в договорі приведений детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов договору. Таким чином, позивачу до підписання договору доведено вичерпну інформацію про послуги, які надаються відповідачем. Підпис позивача в договорі стоїть поряд із текстом про те, що він отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», поінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та всі додатки до нього. Даний факт є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету договору, так і щодо його прав та обов'язків і прав та обов'язків відповідача. Позивач мав 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з умовами договору, а також право на прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, при цьому, у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення позивач мав повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» шляхом подання заяви до центрального офісу. Неподання заяви про розірвання договору та підпис позивача на договорі та додатках до них є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору і додатків до нього. Вважав, що укладений між сторонами 07 серпня 2017 року договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі є законним та відповідає законодавству України, крім того, діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» перевіряється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, якою надано ТОВ «АВТО ПРОСТО» ліцензію на провадження такої діяльності. (а.с.34-37)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача та повернення грошових коштів відмовлено. (а.с.65-71)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На обґрунтування скарги зазначив, що суд неповно з'ясував обставини справи, не врахував фактичних обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Вважав, що укладений ним 07 серпня 2017 року правочини було здійснено з використанням нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, а тому є недійсним. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що внесені позивачем кошти були використані для формування внесків учасників системи придбання в групах «Авто Так», без залучення коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО», а тому, розподіл коштів внесених позивачем між учасниками системи є реалізацію діяльності пірамідальної схеми, що порушує вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім цього, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови договору справедливими по відношенню до себе. (а.с.73-76)

Представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» - адвокат Онищенко О.А. направив до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на необґрунтованість доводів апеляційної скарги просив відмовити в її задоволенні, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року залишити без змін. (а.с.92-95)

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 07 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір № 725126 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом його підписання сторонами договору та підписання додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. (а.с.6-10)

Згідно з додатком № 1 до договору № 725126 ОСОБА_1 мав намір отримати автомобіль ZAZ SENS, вартістю 176 800 грн., зазначено, що винагорода за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формуванням групи складає 6364,80 грн., періодичний платіж 0,8333 %, щомісячна винагорода 0,415 % + ПДВ, винагорода за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику - 3.00 % + ПДВ.(а.с.13)

У додатку № 2 до договору № 725126 від 07 серпня 2017 року, сторони погодили, що учасник, який протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконав усі свої зобов'язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, має право на сплату 50% від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового внеску. (а.с.12)

Позивачем на користь відповідача було сплачено вступний внесок та щомісячні внески на загальну суму 47 926 грн. 38 коп. (а.с.14-15)

11 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «АВТО ПРОСТО» із заявою, в якій просив визнати договір № 725126 недійсним та повернути йому сплачені кошти в сумі 47926,38 грн. (а.с.20-24)

Листом від 25 січня 2018 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» повідомлено, що дію договору № 725126 не припинено і в разі прийняття рішення про розірвання договору, ОСОБА_1 необхідно надіслати заяву, яка міститиме чітке волевиявлення щодо розірвання договору та особистий підпис. (а.с.25-26)

Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків..

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Укладений між сторонами договір № 725126 від 07 серпня 2017 року підписаний сторонами, а крім того, на його останньому аркуші міститься додатково підпис ОСОБА_1 після тексту «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, проінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за Договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за Договором, умови Договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник підтверджує та засвідчує, що інформація, зазначена в частині другій ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надана Товариством. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга , що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав'язування з боку Товариства.». (а.с.6-10)

Таким чином, позивач погодився з умовами договору, підписавши його та сплачуючи кошти на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» вчиняв дії на його виконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, зазначених у частині першій, пункту 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

ТОВ «АВТО ПРОСТО» зареєстровано як фінансову установу відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року № 40, реєстраційний номер НОМЕР_3, серія та номер свідоцтва НОМЕР_2, дата видачі свідоцтва 19 січня 2012 року, код фінансової установи 13. (а.с.50)

Також, 15 січня 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було видано ТОВ «АВТО ПРОСТО» ліцензію серія НОМЕР_1 на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. (а.с.49)

Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 грудня 2018 року у справі № 752/13494/16-ц (провадження № 61-31725св18), у постанові від 13 березня 2019 року у справі №126/1105/16-ц (провадження № 61-8674св18).

Посилання ОСОБА_1 на те, що умови договору є несправедливими, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, порушує вимоги статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», підлягають відхиленню з огляду на таке.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погодилася з висновком суду першої інстанції, який належним чином дослідив та надав оцінку поданим сторонами доказам, про те, що укладена між сторонами угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також, судом досліджено та здійснено аналіз умов договору, надано юридичну оцінку окремим пунктам договору на предмет їх несправедливості у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», надана належна правова оцінка доказам у справі і висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, а тому, колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

З огляду на положення пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 08 квітня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова