КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2610/24736/2012
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5895/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

9 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», приватний виконавець Татарченко Владислав Геннадійович на рішення та дії приватного виконавця Татарченка Владислава Геннадійовича , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року скаржники звернулися до суду із скаргою на рішення та дії приватного виконавця, посилаючись в обґрунтування скарги на те, що 18 червня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист у справі №2610/24736/2012 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 (Щербаківського Данила) в м. Києві загальною площею 32,4 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/9408/82/73960 від 27 червня 2008 року.

Зазначений виконавчий лист пред'явлено до виконання приватному виконавцю Татарченку В.Г., на підставі чого останнім відкрито виконавче провадження №55605158 щодо ОСОБА_8 та виконавче провадження №55604543 щодо ОСОБА_6

У подальшому приватним виконавцем накладено арешт на майно та вчинено дії спрямовані на реалізацію предмета іпотеки.

В межах виконавчого провадження №55604543, 28 березня 2018 року приватним виконавцем здійснено опис предмета іпотеки, а 11 квітня 2018 року винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Зазначили, що вказані дії приватного виконавця є незаконними, оскільки у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або іпотеки якщо таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя та загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири.

Зазначили, що з договору іпотеки та Реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки, загальною площею 32,4 ка.м., що є значно меншим за 140 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно за скаржниками не зареєстровано право власності на інше нерухоме майно.

На підставі викладеного скаржники просили суд визнати протиправними дії приватного виконавця Татарченка В.Г. щодо проведення примусового виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі №2610/42736/2012 на підставі якого було видано виконавчий лист від 18 червня 2014 року №2610/24736/2012 та на підставі якого відкрито виконавчі провадження №55604543 та №55605158, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Татарченка В.Г. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 28 березня 2018 року, винесену у межах виконавчого провадження №55604543, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Татарченка В.Г. про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 11 квітня 2018 року, винесену в межах виконавчого провадження №55604543, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Татарченка В.Г. про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23 травня 2018 року, винесену в межах виконавчого провадження №55605158.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року скаргу задоволено частково.

Визнано незаконними дії приватного виконавця Татарченка Владислава Геннадійовича у виконавчих провадженнях № 55604543 та № 55605158 в частині вчинення дій щодо реалізації нерухомого майна, яке підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» та приватний виконавець подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права, не враховано, що скаржники пропустили строк подачі такої скарги та судом залишено поза увагою, що ОСОБА_5 має у власності інше житло.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києві від 11 лютого 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/9408/82/73960 від 27 червня 2008 року, що станом на 14 червня 2012 року складає 75 156 ,49 доларів США, що дорівнює за офіційним курсом НБУ станом на 14 червня 2012 року 600 688 грн. 25 коп. з яких: 69 631,90 долар США, що дорівнює за офіційним курсом НБУ 556 532 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4 049,26 доларів США, що за курсом НБУ становить 32 363 грн. 71 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, 356,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 850 грн. 84 коп. - пеня за прострочення кредиту, 1 118 64 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 8 940 грн. 73 коп. - пеня за прострочення відсотків, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 32,4 кв.м. в тому числі житловою площею 17,1 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 1997 року шляхом продажу її на прилюдних торгах за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

18 червня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 11 лютого 2013 року.

24 січня 2018 року приватним виконавцем Татарченком В.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55605158 на підставі виконавчого листа №2610/24736/2012 від 18 червня 2014 року щодо ОСОБА_5

24 січня 2018 року приватним виконавцем Татарченком В.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55604543 на підставі виконавчого листа №2610/24736/2012 від 18 червня 2014 року щодо ОСОБА_6

24 січня 2018 року приватним виконавцем Татарченком В.Г. винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчих провадженнях №55605158 та №55604543, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

11 квітня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

28 березня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про опис майна (коштів) боржника ОСОБА_6

22 травня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про опис майна (коштів) боржника ОСОБА_5

Згідно відповіді Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, на запит приватного виконавця, за адресою: АДРЕСА_3, станом на 20 березня 2018 року, зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11 грудня 1990 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 11 грудня 1990 року.

Згідно відповіді Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 21 березня 2018 року, наданої на запит приватного виконавця, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_12,ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних частках.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього

Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ можу бути повернутий стягувачу з підстав визначених цією статтею, однією із таких підстав є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, про що державним виконавцем мають бути складені акти.

Положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про, заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Задовольняючи частково вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що квартира № АДРЕСА_1, підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки використовується боржниками як постійне місце проживання та загальна площа якої не перевищує 140 кв. м.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційних скарг, що відносно квартири № АДРЕСА_1 можуть вчинятись виконавчі дії, так як для ОСОБА_5 іпотечне майно не є єдиним житлом, у власності останнього перебуває садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 та Ѕ частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4., оскільки спірне майно є єдиним житлом для ОСОБА_6, питання щодо виділу частки, що належить ОСОБА_5 у спірній квартирі в натурі, не вирішувалось.

Відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Вказаний мораторій унеможливлює вжиття органами і посадовими особами проведення конкретних виконавчих дій - заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень, натомість в даному випадку державним виконавцем таких конкретних дій не вчинялося.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення вимог скарги.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційних скарг, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 пропустили строк на оскарження постанов, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, про оскаржувані постанови та дії приватного виконавця, спрямовані на реалізацію іпотечного майна їм стало відомо 28 серпня 2018 року при ознайомленні з матеріалами виконавчих проваджень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, та не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 10 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді