ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року

м. Харків

справа № 642/3053/18

провадження № 22-ц/818/438/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2018 року (в складі судді Гримайло А.М.),

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11.12.2015 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісяця з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2015 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти в розмірі 1000,00 грн. Однак, вказаної суми коштів на утримання дитини вкрай не вистачає, а позивач самостійно не може забезпечити та задовольнити всі потреби дитини, в зв'язку з чим вважала необхідним звернутись до суду з вказаним позовом, та збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 2000,00 грн., до досягнення нею повноліття.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові.

Відповідач проти позову заперечував, вважав розмір сплачуваних ним аліментів достатнім для утримання дитини, посилався при цьому на ті обставини, що не має змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки одружений і має ще одну дитину.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задоволено.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11.12.2015 року, на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1000,00 грн. до 2000,00 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся на це рішення суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме наявність у відповідача на утриманні двох осіб, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильність та відсутність перевірки судом орієнтованого розрахунку витрат позивача на утримання дитини, відсутність належного підтвердження фактично понесених витрат на утримання дитини позивачем у заявленому розмірі, відсутність обставин, які відповідно до статтей 182, 192 СК України є підставою для збільшення аліментів.

Посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме помилкове встановлення можливості відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 листопада 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів зокрема тому, що на даний час змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку порівняно з 2015 роком, крім того зросли потреби у забезпеченні дитини, витрати на її утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2015 року.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки було стягнуто аліменти в розмірі 1000,00 грн.

Конвенція ООН про права дитини проголосила забезпечення інтересів останньої основоположним принципом дій державних чи приватних установ, судів, адміністративних чи законодавчих органів. Відповідно до статті 3 конвенції держави-учасниці зобов'язалися забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, і з цією метою вживати всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

При цьому, як зазначено в статті 27 міжнародного договору, саме батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку такої особи.

Це положення також відображене в статті 180 Сімейного кодексу, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Із норм чинного сімейного законодавства вбачається, що в разі недосягнення згоди між батьками стосовно порядку чи розміру аліментів кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

З матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2015 року відповідач працював машиністом самохід-катка ТДВ «Житлобуд-2». (а.с.9-11).

Відповідно до довідки № АТ-00000097 від 14.05.2018 року ОСОБА_2 працює в ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» з 08.05.2017 року, займає посаду водій автотранспортного засобу з 08.05.2017 року, дохід за період з 01.01.2018 року по 31.08.2018 року склав 61345,41 гривень з урахуванням податків, сума до виплати складала 36450,56 гривень.

Отже, на даний час змінився майновий стан відповідача.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та зміни розміру аліментів з 1000 до 2000 грн.

Посилання апелянта як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів на той факт, що з квітня 2017 року він має на утриманні дружину та малолітнього сина та його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, колегією суддів не приймаються, оскільки позивач є працездатним та має постійний заробіток.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2018 рок - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 січня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко