ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2638/19 Справа № 204/1984/18 Головуючий у першій інстанції: Книш А. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк") до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

21 березня 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк", який було перейменовано на АТ "ПриватБанк", звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву №б/н від 19 лютого 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Таким чином, станом на 12 грудня 2017 року утворилась заборгованість, яка становить 117000,0 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 3980,50 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 113019,50 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 117000,0 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 19 лютого 2010 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11).

Факт отримання кредитних коштів у сумі 4500,0 грн., факт наявності обов"язку щодо сплати нарахованих банком відсотків за користування кредитом, факт дії кредитного договору до 18.02.2011 року та його пролонгації до 18.02.2012 року визнано відповідачем, що підтверджується письмовими поясненнями на а.с. 65 - 67, усними поясненнями у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником ОСОБА_3 умов вказаного вище кредитного договору від 19 лютого 2010 року, станом на 12 грудня 2017 року, банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 117000 грн., яка складається із тіла кредиту в сумі 3980,50 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 113019,50 грн. (а.с. 5-10).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши наявність кредитних правовідносин між сторонами згідно договору №б/н від 19 лютого 2010 року, а також факт існування та розмір заборгованості перед позивачем; встановивши, що останній платіж відповідачем здійснено не пізніше 24.10.2013 року, а з позовом до суду банк звернувся 21.03.2018 року, що підтверджується відбитком штемпелю поштового відділення на конверті (а.с. 47); враховуючи подання відповідачем до ухвалення судом першої інстанції заяви про застосування строку позовної давності (а.с. 65-67), - колегія приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку з пропуском АТ КБ "ПриватБанк" без поважних причин трирічного строку позовної давності.

Доказів вчинення сторонами дій, що свідчать про переривання строку позовної даності, позивачем не представлено; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукоазписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Судом не приймаються до уваги представлений позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, що затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, які не мають підпису ОСОБА_3, адже вказані Умови та Правила затверджені після укладення 19.02.2010 року між сторонами кредитного договору.

Посилання апелянта на те, що строк дії кредитного договору відповідає строку дії банківської картки, що була видана відповідачу, тобто по листопад 2015 року, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Представлена АТ КБ "ПриватБанк" довідка про видачу ОСОБА_3 картки НОМЕР_1, відкритої 09.04.2012 року строком дії до листопада 2015 року, не є належним та допустимим доказом у даній справі. Суду не представлено доказів наявності волевиявлення відповідача на отримання такої картки. Більше того, вказана довідка не оформлена належним чином, не містить дати видачі, вихідного номеру та підпису уповноваженого представника банку (а.с. 97).

Долучені до апеляційної скарги фотокартки не містять будь-якої інформації, зокрема щодо ідентифікації особи, зображеної на фото, цілі та дати фотографування, тощо, а тому також не можуть бути прийняті до уваги судом.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді