РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ«Фінансова компанія є гроші» ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» заборгованість за договором №-001077 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 17 квітня 2018 року на загальну суму 27941,10 грн.

Представник позивача в судове засідання не з»явилася. в позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника позивача в разі неявки відповідача в судове засідання.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті Рівненського міського суду Рівненської області в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, 17 квітня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ОСОБА_1 було укладено договір № -001077 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернетсайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12, ч. 1 ст.3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 726797, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін».

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ця норма кореспондується зі ст.11 ЦК України, якою зазначено Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку (ст. 207 ЦК України).

Вищевикладене кореспондується також із положенням п.2.7 Правил про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженого наказом Позивача за №7 від 27.11.2017 року, які відповідно до п.12.8 Договору є публічною офертою на укладання цього Договору.

Додатково, сторона позивача зазначає, що відповідно до Розділу 1 Договору, заявка - анкета в особистому кабінеті Клієнта на веб-сайті Позивача, встановленої форми, яка виражає намір Клієнта/ отримати грошові кошти у позику та є невідємною частиною цього Договору та узгоджений Сторонами в Додатку 1 до цього договору.

Так, виходячи з вищенаведеного, договір № -001077 від 17.04.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207,208,1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягненням всіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 2.1. Договору ОСОБА_3 на умовах цього Договору надає Позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього Договору, а Позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути Позику та сплатити Суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим Договором.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому Договором.

Повідомленням від 17.04.2018 року та платіжним дорученням № 315 від 17.04.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача №19303 позику у розмірі 3000, 00 (три тисячі) гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року (копія повідомлення, платіжного доручення та договору додається).

Відповідно до умов п. 10.1.3. Договору Позичальник зобовязується вчасно повернути Позику та сплатити суму процентів за користування Позикою.

Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання Позичальником коштів відповідно до умов Договору. (п.5.1 Договору).

Строк, на який надається Позика за цим Договором становить 31 день (5.2. договору).

Дата надання Позики 17.04.2018 року (п.5.3 Договору). Дата повернення Позики - не пізніше 23:00 17.05.2018 включно (п.5.4 Договору).

ОСОБА_3 має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, (ст. 1048 ЦК України).

Розмір і порядок процентів встановлений даним Договором.

Відповідно до умов Договору Сума процентів за користування позикою становить 1091,10 грн. за 31 день.

Проценти за користування Позикою становлять 2% за кожен день користування Позикою, що становить 730 процентів річних). Тип процентної ставки - фіксована.

Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (60,00 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі Позики, і закінчуючи Датою фактичного повернення Позики включно, протягом строку користування Позикою.

Загальна сума позики здорожчання позики за весь період складає 4091,10 грн.

Так, у строк, зазначений даним Договором у разі виконання Відповідачем зобовязань за цим Договором, Відповідач повинен був повернути позику та проценти за користування позикою.

Згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Проте Позичальник не повернув суму позики,тим самим порушив умови Договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Позичальник зобовязання за вказаним договором не виконав у встановлений договором строк. На даний час відповідач заборгованість за договором № -001077 від 17.04.2018 року не повернув.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України , порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за позикою, Відповідач порушує зобовязання за даним Договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно п. 7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) Позичальником строку повернення Позики та/або оплати Суми процентів за користування позикою, ОСОБА_3 має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з Позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку Суми Позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у ОСОБА_3 або перерахування таких коштів на поточний рахунок ОСОБА_3.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.(ст. 612 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином поставився до виконання взятих на себе зобовязань, передбачених договором, не дотримався графіку погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого станом на 23 жовтня 2018 року, у останнього перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 27941,10 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 3000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 10631,10 грн.; заборгованості за пенею - 14310,00 грн.

Вказана заборгованість за згаданим кредитним договором на даний час відповідачем не погашена.

Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними права, передбачених цим кодексом, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені до 3000,00 грн.

Таким чином, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що вимоги ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення частково, в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на загальну суму 16631, 10 грн., яка складається з наступного: 3000 заборгованості за кредитом, 10631,10 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3000 грн. заборгованості за пенею.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представник позивача ОСОБА_2 на підтвердження вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, надану ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 на підставі договору про надання юридичних послуг № 01/08-2 від 01.08.2018, акта приймання-передачі наданих послуг №116 до Договору про надання юридичних послуг від 01.08.2018, за яким загальна вартість наданих послуг складає 1500,00 грн., з яких, за проведення усної консультації 1 година - 200,00 грн., аналіз документів кредитної справи 2 години - 600,00 грн., підготовка позовної заяви, клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, друкування позовної заяви з додатками для сторін, підготовка пакета документів для подачі до суду 4 години - 700,00 грн. Понесені позивачем зазначені витрати підтверджуються копією платіжного доручення №1531 від 12.10.2018, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (місцезнаходження: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 10-к, ) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-001077 від 17 квітня 2018 року в розмірі 16631,10 грн., яка складається з наступного: 3000 заборгованості за кредитом, 10631,10 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3000 грн. заборгованості за пенею.

В задоволенні інших позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського міського суду Бердій М.А.