РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/19270/17

Пров. №2/766/2055/19

11.01.2019 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хайдарова І.О.,

секретар Сікорська Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, обґрунтувавши його тим, що 09.06.2017 року о 14 годині 50 хвилин в м.Херсоні по вул. Перекопській, 21 ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням якого знаходився ОСОБА_3 В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди автомобіль Позивача отримав механічні пошкодження. Дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, тому Відповідач 2 визнав свою провину, і відповідно до ст. 33.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на місці ДТП було складено європротокол. Отже, з огляду на викладене, ОСОБА_2М вину у скоєній дорожньо-транспортній пригоді визнав і саме він є відповідальною особою за завдання матеріальної шкоди. З метою визначення розміру завданої відповідачем матеріальної шкоди, позивач 03.10.2017 року звернулась до Херсонської Торгово-промислової палати з відповідною заявою, відповідно до висновку експерта сума збитків складає 55 991,30 грн., у тому числі величина втрати товарної вартості складає 11 975,37 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 28.08.2017 року здійснила позивачу страхове відшкодування, в розмірі 16 697,24 грн. шляхом перерахування зазначених грошових коштів на рахунок ПП «Трилюкс МНС», що підтверджується листом ПП «Трилюкс МНС» за № 16 від 06.10.2017 року та платіжним дорученням №20158 від 28.08.2017 року.

Таким чином, позивач вважає, що сума позовних вимог складає 39 294,06 гривень, з яких 27 318,69 грн. різниця між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням та 11 975,37 грн. величина втрати товарної вартості. Враховуючи вищевикладене позивач просив стягнути з відповідачів на її користь 39 294,06 грн. у якості матеріальної шкоди та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2017 року відкрито провадження по даній справі та призначено до її розгляду.

19.02.2018 року відповідачем подано до суду письмові заперечення на позов, відповідно до яких зазначив, що позов не визнає, оскільки згідно наданого відповідачем звіту № 17849-57951 вартість ремонту складає 16697,24 грн., ця сума виплачена відповідачу.

09.10.2018 року представником позивача подано до суду заяву про часткову відмову від позову та закриття провадження у справі в цій частині.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.01.2019 року судом прийнята відмова позивача у частині позовних вимог заявлених до ОСОБА_2 та закрито провадження у цій частині.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явились - про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

09.06.2017 року о 14 годині 50 хвилин в м. Херсоні по вул. Перекопській, 21 ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням якого знаходився ОСОБА_3 В результаті дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, тому Відповідач 2 визнав свою провину, і відповідно до ст. 33.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на місці ДТП було складено європротокол.

Відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди № 62 від 03.10.2017 р., розмір матеріального збитку спричинений автомобілю НОМЕР_3 становить 55 991,30 грн., у тому числі величина втрати товарної вартості складає 11 975,37 грн.

Згідно товарного чека № б/н від 03.10.2017 року позивач за проведення автотоварознавчої експертизи з вивчення ринкової вартості ремонту та матеріального збитку після ДТП сплатила 1500,00 гривень.

В матеріалах справи міститься поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/12554479 від 05.11.2016 року з якого вбачається, що автомобіль НОМЕР_4, який належить ОСОБА_2 застрахований у ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування".

Згідно платіжного доручення № 20158 від 28.08.2017 року вбачається, що ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" перерахувало кошти в рахунок страхового відшкодування ПП «Трилюкс МНС» у розмірі 16 697,24 грн.

Таким чином, загальна вартість не виплаченої майнової шкоди склала 39 294,06 гривень, з яких 27 318,69 грн. різниця між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням та 11 975,37 грн. величина втрати товарної вартості.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

У відповідності до вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, вирішуючи питання щодо визначення розміру збитку, суд не враховує звіт № 17849-57951 від 27.07.2017р., наданий відповідачем, оскільки він проведений виключно на підставі письмових документів без огляду транспортного засобу, що не відповідає ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, згідно п. 4.4 якої У звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація, зокрема, дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом).

Тоді як звіт № 62 від 03.10.2017р., наданий позивачем, було складено, зокрема, шляхом огляду пошкодженого транспортного засобу.

Крім того, у звіті № 62 визначено заміну запчастин транспортного засобу, тоді як у звіті № 17849-57951 визначено їх ремонт, що не відповідає ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Проте, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано розрахунок пені, із якого вбачається період, за який вона нараховується та заявлена до стягнення, що унеможливлює перевірку судом заявленої до стягнення суми пені у розмірі 1300 грн., а тому у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене вартість матеріальної шкоди, яка завдана позивачу становить 28818,69 грн., які складаються з 27 318,69 грн. (різниця між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням) + 1 500,00 грн. вартість експертного авто товарознавчого дослідження.

Відповідно до норми ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд бере до уваги, що не повна та не своєчасна виплата страхового відшкодування, змусила позивачку досить тривалий час витратити на відновлення свого становища, позивачці довелося витрачати додаткові грошові кошти для діагностики авто після ДТП та грошові кошти на витрати повязані з експертним дослідженням та звернутися із позовом до суду.

Суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 500 грн., оскільки позивачем не було в достатній мірі обґрунтовано вимогу про стягнення з відповідача розміру моральної шкоди саме у розмірі 10000 грн., та відповідачем частину страхового відшкодування було сплачено.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені при сплаті судового збору у сумі 320,00 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (код 30968986) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_5) страхове відшкодування у розмірі 27 318,69 грн., вартість проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 1 500,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 500,00 грн., а всього 29318,69 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ПрАТ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (код 30968986) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_5) сплачені судові витрати в розмірі 320,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

СуддяОСОБА_4