Провадження № 2/127/3986/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Бойко В. М. ,

при секретарі Ревтюх О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами стягнути з відповідача на користь позивача боргу за договором позики в розмірі 4826, 10 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 136096, 02 грн., та 3% річних за користування коштами в розмірі 12 248, 64 грн.

Позов мотивовано тим, що 04.07.2012р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, у формі розписки, за яким позивач позичила кошти в розмірі 7000 доларів США відповідачу. Строк повернення коштів був визначений 10.10.2012 р.

Позивач повідомляє, що відповідач кошти не повернув. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з позовом. 11 листопада 2013 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області із гр. ОСОБА_4 було стягнуто борг за договором позики в розмірі 7000 доларів США, що станом на день ухвалення рішення було еквівалентно 55951 грн., 3% річних за користування позикою в розмірі 1683 грн. Відповідачка по справі борг повернула лише 11.09.2015 р. в сумі 55951 грн. Доказом цього є постанова про закриття виконавчого провадження від 11.09.2015року. Проте, на час повернення вказаних коштів курс долара змінився і станом на 11.09.2015 р. 55951 грн. було еквівалентно 2574,82 доларам США. Згідно відомостей НБУ 100 доларів США дорівнювало 2173,9039 грн. Відтак, відповідач по справі не доплатив 4826,10 доларів США, що станом на момент подачі позову згідно курсу Національного банку України еквівалентно 136096,02 грн.

Позивачем зазначено, що 3% річних за користування коштами складає 12 248, 64 грн, детальний розрахунок суми зазначено в позові.

Відповідач надав до суду відзив вказав, що позов не визнає оскільки основна саму боргу була стягнута за рішенням суду, у в сумі 7000 доларів США, що еквівалентно, згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 11.11.2013р. 55951,00 грн. та три проценти річних за прострочення повернення позики в сумі 1683,12 грн. 11.09.2015р. відповідач сплатила суму боргу встановлену рішенням суду, в звязку з чим позивачка вважає, що через збільшення курсу долара (станом на 11.09.2015р. курс складає 21,74 грн.) відповідачем не було доплачено за рішенням суду 4826,10 доларів США, які просить стягнути з відповідача в еквіваленті по курсу на день звернення до суду 136096,02 станом на 11.09.2018р. курс долара 28,20 грн.) та 3% річних від суми різниці, що складає 12248,64 грн. Відповідач вважає, що вказана вимога не ґрунтується на вимогах закону, оскільки додаткове стягнення коштів за договором позики з причини зміни курсу валют не передбачений чинним законодавством.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі

Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував в повному обсязі, з підстав вказаних в позові.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що 04.07.2012р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, у формі розписки, за яким позивач позичила кошти в розмірі 7000 доларів США відповідачу. Строк повернення коштів був визначений 10.10.2012 р. (а.с.7)

Як вбачається із свідоцтва про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи позивач змінила прізвище з «Присяжнюк » на «Довгаль». ( а.с. 23)

Суд бере до уваги, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/24691/13-ц від 11.11.2013р. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 04.07.2012 року в сумі 7000 доларів США, що еквівалентно, згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 11.11.2013р. 55951,00 грн. та три проценти річних за прострочення повернення позики в сумі 1683,12 грн. (Станом на 11.12.2013р. курс долара 7,993 грн.) ( а.с. 8-9)

30.09.2015р. головним державним виконавцем Ленінського відділу ДВС ВМУЮ ОСОБА_5 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №127/ 24691/130ц про стягнення боргу в сумі 58 710,46 грн., звязку із сплатою боргу в повному обсязі. ( а.с. 22)

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

ст. 570 ЦК України визначено, що у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлю: договором або законом.

ст. 1212 ЦК України якою встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, суд враховуючи, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області № 127/24691/13-ц від 11.11.2013р. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 04.07.2012 року в сумі 7000 доларів США, що еквівалентно, згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 11.11.2013р. 55951,00 грн. та три проценти річних за прострочення повернення позики в сумі 1683,12 грн., та враховуючи що за рішенням суду вже стягнуто борг за договором позики, суд вважає, дану вимогу необгрнунтованою та безпідставною, оскільки чинним законодавством не передбачено подвійного стягнення боргу, що в свою чергу призведе до порушення прав відповідача, а тому в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, враховуючи, що відповідачем не сплачено 3% річних за користування коштами за договором позики в розмірі 12 248, 64 грн., розрахунок яких підтверджений матеріалами справи, суд вважає в цій частині позов підлянає задоволенню.

Згідно ст. 141ЦПК України суд враховуючи те, що позов задоволено частково суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1224, 86 гривень, враховуючи, що понесення витрат на правову допомогу не підтверджено розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу, та актом приймання-передачі виконаних робіт суд вважає заявлену суму необґрунтованою

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, 280-283, 288, 289, ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 570,571, 1212 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 3% річних за користування коштами в розмірі 12 248, 64 грн. та судовий збір в розмірі 1224, 86 грн.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (м. Вінниця вул ОСОБА_6 буд. 42 кв.56)

Відповідач ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1)

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2019р.

Суддя :