КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 752/2236/15-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/1360/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

учасники справи

стягувач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року, ухвалену під головуванням судді Шевченко Т.М., у справі за заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки,

в с т а н о в и в :

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.11.2016 року та постановою Верховного Суду від 30.01.2018 позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 79 256,16 доларів США заборгованості за кредитом, 7 602,64 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 2 025 доларів США заборгованості по комісії, 1 376,24 доларів США пені та 3 654 грн судового збору.

30.08.2018 ОСОБА_2 подав заяву, у якій просив відстрочити виконання судового рішення до ухвалення рішення у справі за його позовом про визнання частково недійсним кредитного договору № 752/15831/16-ц.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.10.2018 у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його заяву про відстрочку виконання рішення суду. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не врахував, що він не виконав умови кредитного договору внаслідок погіршення економічних умов в країні, що призвело до зростання курсу долара. Політичні події і зовнішня агресія є ті «надзвичайні події», які призвели до порушення умов договору. Дохід його сім`ї зменшився у 10 разів. Суд не врахував ступінь його вини у порушенні умов договору. Зазначивши ч. 4 ст. 435 ЦПК України суд не взяв до уваги вимоги цієї норми. Кредитний договір містить ряд умов, які порушують його права як споживача та на даний час триває розгляд справи за його позовом про визнання кредитного договору частково недійсним. У разі задоволення позову сума заборгованості буде значно меншою, а стягнення за рішенням призведе до продажу іпотечної квартири.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник стягувача Штронда А.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду суд першої інстанції правильно виходив з приписів зазначеної норми, оскільки будь-яких виняткових випадків для відстрочки виконання рішення суду не встановлено.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 10 постанови Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Обставини, про які зазначає заявник, а саме зростання курсу долара США, сталися до ухвалення рішення у справі про стягнення боргу, а не під час виконання судового рішення. Відтак питання врахування ступеня вини позичальника у не виконанні зобов`язань за кредитним договором могло розглядатися при ухваленні рішення, а не при його виконанні. Рішення суду набрало законної сили 17.11.2016. Про настання виключних обставин після зазначеної дати, які роблять неможливим виконання рішення суду заявник не вказує.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що має на праві власності інше майно, крім іпотечного для погашення боргу, проте протягом двох років з дня набрання рішенням законної сили питання про погашення заборгованості за рахунок зазначеного майна боржник не порушував та будь - яких коштів на погашення боргу не сплатив.

Наявність у провадженні суду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про визнання частково недійсним кредитного договору не є виключною обставиною для відстрочки виконання рішення суду. До того ж у даній справі також розглядався зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, у задоволенні якого відмовлено.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законна і обґрунтована і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 16.01.2019.

Головуючий Л.Д. Махлай

Судді В.А. Кравець

О. Ф. Мазурик