П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Київ

Справа № 22-1681 Головуючий у1-й інстанції - Ул'яновська О. В.

Унікальний №759/4684/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства &q?ва;АТЕК&q?ці;, третя особа - Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про зобов'язання видати ордер на жиле приміщення,-

у с т а н о в и л а:

У березні 2017 року позивач пред'явив в суд позов про зобов'язання ПрАТ &q?в ;АТЕК&q?оз; видати йому спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що на підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства у зв'язку з роботою у Київському заводі &q?в';Червоний Екскаватор&q?ко;, на даний час це ПрАТ &q?ка;АТЕК", позивачу було видано ордер для проживання в кімнаті АДРЕСА_1. Позивач був заселений до гуртожитку із дотриманням вимог чинного законодавства, в установленому порядку зареєстрований і проживає в кімнаті №727 та вважає, що відповідач визнав за ним право користування даним жилим приміщенням в гуртожитку, проте спеціальний ордер на заняття жилого приміщення йому так і не було видано, незважаючи на його численні звернення. Відсутність спеціального ордеру порушує житлові права позивача і є перешкодою для використання його та його сім'ї права на приватизацію житлового приміщення в майбутньому.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року позовні вимоги залишені без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4, через свого представника, адвоката ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.51-55).

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач, ПрАТ &q?ву;АТЕК&q?яц;, у визначений судом строк не подав.

В суд апеляційної інстанції представники ПрАТ &quВ ;АТЕК&q?яц; та Святошинської РДА в м. Києві не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток: 17 грудня 2018 року уповноваженій особі Святошинської РДА в м. Києві; 18 грудня 2018 року уповноваженій особі ПрАТ &qu 1;АТЕК&q? 2; (а.с.76-77).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення ОСОБА_4 та його представника, адвоката ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.

ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з Київським заводом &q?ер;Червоний Екскаватор&q?си; з 18 липня 1975 року по 15 квітня 1999 року що підтверджується копією трудової книжки.

ОСОБА_4 зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Позивачу був виданий спеціальний ордер на тимчасове проживання АДРЕСА_1, який на підставі постанови КМУ від 02.03.2016 №2017 про затвердження правил реєстрації місця проживання та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №84 від 27.01.2015 (п.2.2, п.2.3) ТОВ &q?ст;Діловий центр&q?д ; просив всіх мешканців здати вказаний ордер до 28 лютого 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивач зареєстрований та постійно проживає в гуртожитку, тому можливість видачі ордеру на вселення до гуртожитку в даному випадку чинним законодавством не передбачена.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_4 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.49-50).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача, адвоката ОСОБА_3, не містить, в ході апеляційного розгляду позивач та його представник також не навели таких обставин.

Відповідно до змісту позовної заяви, ордер на жиле приміщення необхідний позивачеві з метою здійснення права на приватизацію житлового приміщення в майбутньому.

У апеляційній скарзі представник позивача посилається на 3 абзац п.3 Прикінцевих положень Закону України &q?ть;Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків&q?бе;, згідно з яким органам місцевого самоврядування приписано вжити заходів до видачі власниками гуртожитків ордерів усім мешканцям гуртожитків, яких на визначених цим Законом правових підставах було вселено в гуртожиток і які фактично проживають у гуртожитку більше п'яти років, які не отримали ордери (або у яких ордери було вилучено) з незалежних від них причин.

Відповідно до абзацу першого п.3 Прикінцевих положень Закону України &q? а;Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків&q?ез;, з метою захисту житлових прав мешканців гуртожитків, недопущення їх незаконного виселення із займаних ними на визначених цим Законом правових підставах жилих приміщень, недопущення відчуження гуртожитків, що будувалися за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) за загальнодержавні кошти, запроваджується мораторій на виселення з гуртожитків мешканців (крім виселення мешканців гуртожитків за рішенням суду) та відчуження (крім передачі у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад відповідно до цього Закону) гуртожитків, що перебувають у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, організацій, установ незалежно від форми власності або увійшли до статутних фондів чи капіталів акціонерних чи колективних товариств (організацій), створених у процесі приватизації чи корпоратизації (у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів (фондів) інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), протягом строку реалізації Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад на 2017-2021 роки.

Згідно з п.21) ч.1 ст.18 указаного Закону, органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, після передачі гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону приймають рішення відповідно до глави 4 &q?го;Користування гуртожитками&q?ня; Житлового кодексу Української РСР про надання жилої площі в гуртожитку з укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку мешканцям таких гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, та видають їм спеціальні ордери на право вселення на відповідну жилу площу в гуртожитку.

Водночас, відповідно до змісту відзиву ПрАТ &quiz;АТЕК&qu'>; на позовну заяву, починаючи з 15 січня 1999 року гуртожиток по АДРЕСА_1 став власністю КЗ &q?ок;Червоний Екскаватор&qu4 ;, а потім перейшов у власність ПрАТ &q?он;АТЕК&q?ва;, що не заперечується позивачем.

З огляду на те, що указаний гуртожиток на даний час є відомчим, ураховуючи наведені норми права у сфері житлового законодавства України, пред'явлений позов є передчасним, а тому висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову є правильними.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідачів не містить.

Водночас, відповідно до положень ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення, районний суд, вирішуючи даний спір, застосував ст.1054 ЦК України, відповідно до якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки в даному випадку предмет та підстави позову не стосуються зобов'язального права, зокрема кредитних правовідносин, у апеляційного суду, ураховуючи положення ст.376 ЦПК України, наявні підстави рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року змінити шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання на статтю 1054 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на статтю 1054 Цивільного кодексу України.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 січня 2018 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома