Ухвала

11 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 226/606/17

провадження № 61-3656 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на постанову Донецького апеляційного суду від 17 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про зобов'язання здійснення демонтажу, транспортування, повірки та монтажу приладу обліку холодної води, скасування суми боргу за споживання води, зобов'язання здійснити перерахунок нарахувань за водопостачання відповідно до приладу обліку та внести зміни до договору про надання послуг,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила зобов'язати комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі - КП «Компанія «Вода Донбасу») здійснити демонтаж, транспортування, повірку та монтаж приладу обліку холодної води, скасувати борг за споживання води у розмірі 2 200,00 грн, здійснити перерахунок нарахувань за водопостачання відповідно до приладу обліку та внести зміни до договору про надання послуг, посилаючись на те, що вона є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надає відповідач за адресою її проживання, а саме: по АДРЕСА_1, відповідно до укладеного договору від 24 квітня 2012 року.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 21 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 17 січня 2019 року рішення Димитровського міського суду Донецької області від 21 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог.

Зобов'язано КП «Компанія «Вода Донбасу»за власний рахунок провести періодичну повірку (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобу вимірювальної техніки (водолічильника) тип MNQV-1,5, заводський № 02742079, встановленого на подвір'ї домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1; здійснено перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № 34805 за вказаною адресою, відкритому на ім'я ОСОБА_1, з 23 травня 2016 року, виходячи з показань засобу обліку води тип MNQV-1,5, заводський № 02742079.

Внесено зміни у договір від 24 квітня 2012 року, укладений між КП «Компанія «Вода Донбасу»і ОСОБА_1 про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, виклавши підпункт 9 пункту 15 у такій редакції «на проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) будинкових засобів обліку холодної води за рахунок Димитрівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу»; підпункт 16 пункту 16 виклавши у такій редакції: «забезпечувати доступ до місця знаходження засобу обліку холодної води з метою своєчасного проведення його повірки силами Димитрівського ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання КП «Компанія «Вода Донбасу» скасувати борг у розмірі 2 193,85 грн відмовлено.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга КП «Компанія «Вода Донбасу», в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржуване судове рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині залишити без змін.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921,00 грн.

Предметом спору у цій справі є скасування боргу за споживання води у розмірі 2 200,00 грн, який станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100=192 100,00 грн).

При цьому, заявлено вимоги немайнового характеру щодо зобов'язання за власний рахунок провести періодичну повірку лічильника холодної води, здійснення перерахунку нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, внесення змін до договору про надання послуг.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржуване судове рішення підпадає принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки КП «Компанія «Вода Донбасу» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно роз'яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на постанову Донецького апеляційного суду від 17 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про зобов'язання здійснення демонтажу, транспортування, повірки та монтажу приладу обліку холодної води, скасування суми боргу за споживання води, зобов'язання здійснити перерахунок нарахувань за водопостачання відповідно до приладу обліку та внести зміни до договору про надання послуг.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь