КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року

м. Київ

справа №757/50836/18-ц

провадження № 22-ц/824/1183/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року /суддя Литвинова І.В./

за заявою ОСОБА_6 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, шляхом зупинення стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся з вимогами вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на його заробітну плату на підставі виконавчого напису №149 від 15.01.2016 р., вчиненого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. /а.с. 4 /

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено. /а.с. 9-10/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не повно досліджено докази, долучені до заяви - копія виконавчого напису нотаріуса, копії постанов державного виконавця, довідку про утримання із заробітної плати. Вказував на те, що оскільки він має намір оскаржувати виконавчий напис нотаріуса, п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України прямо передбачено забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, зі змісту якої вбачається, що предметом спору, у цілях якого було подано заяву про забезпечення позову, є виконавчий напис № 149 приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука С. О., виданий 15 січня 2016 року, який позивач має намір просити суд визнати таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_6 зазначав, що 15 травня 2018 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука С. О. за № 149 від 15 січня 2016 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження за № 56364068 про стягнення з заявника на користь АТ «КБ «Приватбанк» коштів у розмірі 205 364, 39 грн та постановою від 03 липня 2018 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи заявника (боржника), щодо здійснення щомісячного утримання із заробітку (доходу), після відрахувань податків у розмірі 20 % до повного погашення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно керувався вимогами частини другої статті 149 ЦПК України, про те, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; пунктом 6 частини першої ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовною вимогою майбутнього позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність поданої заяви в частині того, що державна служба вчиняє дії, які пов'язані із щомісячним утриманням грошових коштів із заробітку (доходу) заявника, що може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення його порушених прав та інтересів, а тому відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи, а п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України прямо передбачено такий вид забезпечення позову про який просить заявник, не приймаються колегією суддів, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст. 149, 150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання на те, що процесуальним законодавством передбачений певний вид забезпечення позову, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2018 року - залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: