Справа № 760/537/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

11 січня 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення.

Свої вимоги мотивує тим, що з 01 червня 2012 року по 17 вересня 2015 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем.

14 листопада 2012 року ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК» видало відповідачу ордер № 70/12 з правом зайняття з сім'єю з 2-х чоловік жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_1, та вони проживали разом у зазначеній кімнаті.

Разом з тим, у листопаді 2016 року стосунки між нею та відповідачем погіршилися, а 14 листопада 2016 року вона не змогла потрапити до кімнати, оскільки ОСОБА_4 змінив замки на вхідних дверях. Відповідач чинить перешкоди в користуванні жилим приміщенням, тому вона позбавлена можливості потрапити в приміщення, де знаходяться її речі.

Просила суд ухвалити рішення, яким:

-зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1;

-вселити її у жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 січня 2017 року відкрито провадження в справі.

Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 мотивує тим, що спільне співжиття між колишнім подружжям є неможливим, у кожного своє життя, тому ним було прийнято рішення змінити вхідні замки до кімнати та не дозволити ОСОБА_3 проживати в належній йому кімнаті. Відповідач ОСОБА_3 з 2015 року не приймає участі в утриманні кімнати, не сплачує за неї комунальні платежі, тому законних підстав для користування належною йому кімнатою після розірвання шлюбу вона немає. Крім того, проживання в одній квартирі з колишньою дружиною перешкоджає йому користуватися кімнатою в звичайному режимі.

Вважає, що цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім'ї.

Просить суд ухвалити рішення, яким:

-позбавити права користування ОСОБА_3 кімнатою АДРЕСА_1;

-усунути перешкоди в користуванні ним кімнатою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник первісний позов підтримали та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав, а в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Зазначили, що не відповідають дійсності посилання відповідача за первісним позовом на те, що він є власником спірної кімнати, оскільки він як і позивач є лише її користувачами з рівними правами.

ОСОБА_4 та його представник просили задовольнити зустрічний позов та відмовити в задоволенні вимог первісного позову. Також підтримали письмові заперечення на первісну позовну заяву, що містяться в матеріалах справи (а.с. 36-38).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 листопада 2009 року ВАТ «БІЛЬШОВИК» на підставі спільного рішення адміністрації та профкому № 63 від 28 жовтня 2009 року видано розпорядження № 25/09 на право зайняття ОСОБА_4 житлової площі в гуртожитку - кімнати АДРЕСА_1 (а.с. 46).

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2012 року. Шлюб розірвано рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року. (а.с. 12, 14-15).

13 листопада 2012 року ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК» видало ОСОБА_4 ордер № 70/12 на право зайняття з сім'єю з двох чоловік: ОСОБА_4 (наймач) та ОСОБА_3 (дружина наймача) жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що на день розгляду справи спірна кімната не перебуває в приватній власності.

Звертаючись в суд з первісним позовом ОСОБА_3 посилається на те, що в листопаді 2016 року стосунки між нею та відповідачем погіршилися, а 14 листопада 2016 року вона не змогла потрапити до кімнати, оскільки ОСОБА_4 змінив замки. Вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, проте відповідач продовжує чинити перешкоди у користуванні жилим приміщенням і позбавляє можливості потрапити в приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з частинами 1-3 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

З наведених норм закону вбачається, що право користування житловим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім'ї наймача в установленому законом порядку.

ОСОБА_3 була вселена в спірну кімнатe в період шлюбу між сторонами як член сім'ї наймача на підставі ордеру № 70/12, виданого ОСОБА_4 13 листопада 2012 року ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК». У такому випадку розірвання в подальшому шлюбу між сторонами саме по собі не впливає на обсяг її житлових прав та обов'язків як колишнього члена сім'ї наймача.

Позивач ОСОБА_3 просить вселити її до спірної кімнати, оскільки їй чиняться перешкоди в користуванні житлом. На підтвердження своїх доводів посилається на письмові докази.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово в 2015 та 2016 роках зверталася до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві з заявами щодо перешкоджання ОСОБА_4 у користуванні їй кімнатою АДРЕСА_1 (а.с. 16-20).

Відповідачем ОСОБА_4 визнано, що ним змінено вхідні замки до спірної кімнати, щоб ОСОБА_3 не мала можливості в ній проживати. Відповідач за первісним позовом вважає, що спільне проживання є неможливим та перешкоджає йому користуватися кімнатою в звичайному режимі й будувати особисте життя.

Суд вважає, що конфлікт між сторонами щодо користування квартирою має тривалий характер, і в зв'язку з цим позивач за первісним позовом не має можливості мешкати в ній через перешкоди з боку ОСОБА_4

За таких обставин, вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_4 не чинити їй перешкод у користуванні спірною кімнатою та вселення підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами.

Вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_4 зазначає, що цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але в подальшому перестали бути членом сім'ї наймача.

Разом з тим, нормами ст. 64 ЖК України визначено якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Закон не пов'язує втрату права користування жилим приміщенням з припиненням сімейних відносин з наймачем жилого приміщення.

У судовому засіданні в якості свідка була допита ОСОБА_5, яка є матір'ю відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 Свідок показала, що в 2016 році між її сином та невісткою почалися конфлікти. Поступово ОСОБА_3 почала забирати та вивозити речі. Потім виїхала добровільно і більше не поверталася. Про ці обставини їй відомо зі слів сина.

Разом з тим, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 змінив замки в спірній кімнаті, ключів від яких ОСОБА_3 не має. Остання неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу перешкод у користуванні приміщенням, тому факт її добровільної залишенням кімнати не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Також не є підставою для задоволення зустрічного позову й посилання на несплату ОСОБА_3 комунальних послуг за квартиру.

З урахуванням задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають розподілу понесені позивачем за первісним позовом судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 47 Конституції України, статтями 9, 64 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) не чинити ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) перешкод у користуванні кімнатою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) в кімнату АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) 1280 гривень судового збору.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про позбавлення права користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: