Провадження № 4-с/643/16/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Насирової М.М.,

представника скаржника ОСОБА_1,

старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3, на бездіяльність старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, та зобовязання вчинити певні дії, заінтересована особа стягувач ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій зазначає, що на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2015 у справі № 643/11921/13-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно з 09.08.2013 до повноліття дітей, виданий виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні у Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області. В ході примусового виконання виконавчого листа державним виконавцем Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на наступне майно: квартира АДРЕСА_1; автомобіль Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1. В звязку з повним погашенням заборгованості по аліментам ОСОБА_3 10.07.2018 подав на імя старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 клопотання про зняття арешту з майна з доказами про відсутність заборгованості зі сплати аліментів. У поданому клопотанні про зняття арешту з майна він просив зняти арешт з автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 ВП № 48913833. Проте, арешт на автомобіль державним виконавцем не був знятий, та про результати розгляду його клопотання державним виконавцем не було повідомлено. Скаржник зазначає, що в нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів, та крім того, відповідно до постанови державного виконавця, крім автомобіля, було накладено арешт на належну йому на праві приватної власності квартиру № 18 у житловому будинку № 9-А по вул. Гвардійців-Широнінців у м. Харкові. У своєму клопотання до державного виконавця скаржник просив зняти арешт лише з автомобіля, а не з усього арештованого майна, незняття арешту порушує його права та законні інтереси як власника майна.

До початку судового засідання ОСОБА_3 надав письмові додаткові пояснення, в яких зазначає, що через відсутність заборгованість по аліментам, державний виконавець ще 26.06.2018 (день встановлення факту відсутності заборгованості по аліментам) зобовязаний зняти арешт з майна, але ні самостійно, ні за письмовим зверненням боржника цього не зробив, чим порушив права ОСОБА_3

У поданому до суду відзиві на скаргу старший державний виконавець Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 просить у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що 15.10.2015 державним виконавцем складений розрахунок заборгованості по аліментам скаржника, згідно якого заборгованість по аліментам складає 25741,93 грн. 15.10.2015 до Відділу надійшла заява стягувача про накладення арешту на майно боржника в звязку з наявною заборгованістю по аліментам. Згідно бази ДАІ-2000 встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано автотранспортний засіб Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, та згідно інформації про зареєстровані права власності, інші речові права з Реєстру прав власності на нерухоме майно, про обтяження речових прав з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та про іпотеки з Державного реєстру іпотек встановлено, що боржнику належить квартира АДРЕСА_2. Тому 20.10.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме, арешт на вищезазначене майно. Боржником за період з жовтня 2015 по січень 2016 сплачено аліментів на суму 2850,00 грн., за період 2016 року 11080,00 грн., за період 2017 року 11300,00 грн., за період 2018 року 42495,00 грн., та за період з 01.01.2019 по 12.02.2019 1500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 12.02.2019 боржником сплачена заборгованість та наявна переплата у розмірі 5090,10 грн. Боржником до відділу подане клопотання про зняття арешту з рухомого майна автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, на яке державним виконавцем надано боржнику відповідь. Державний виконавець зазначає, що відповідно до положень п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, згідно якої у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення суду за рахунок іншого майна боржника. Беручи до уваги, що згідно відповідей ДФС України та Пенсійного фонду України боржник офіційно не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків не має у банківських установах, забезпечити виконання рішення щодо стягнення аліментів у іншій спосіб, а саме, звернення стягнення на кошти боржника або на інший дохід боржника, не вбачається можливим.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив скаргу задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у скарзі та додаткових письмових поясненнях.

Старший державний виконавець Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала у повному обсязі, посилаючись на доводи, що викладені у відзиві на скаргу.

Інші учасники справи в судове засіданні не зявились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином, їх неявка не є перешкодою розгляду скарги.

Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши доводи скарги та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/11921/13-ц від 12.01.2015 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожного щомісячно з 09.08.2013 до повноліття дітей.

На підставі судового рішення Московським районним судом м. Харкова 28.09.2015 виданий виконавчий лист, який знаходиться на примусовому виконанні державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області (ВП №48913833).

15.10.2015 державним виконавцем складений розрахунок заборгованості по аліментам скаржника, згідно якого заборгованість по аліментам складає 25741,93 грн.

15.10.2015 до Відділу надійшла заява стягувача про накладення арешту на майно боржника в звязку з наявною заборгованістю по аліментам.

В ході примусового виконання державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ 20.10.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1; автомобіль Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_3, та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, належного боржнику, лише в межах суми боргу.

Згідно звіту № 364/2018 про оцінку транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на жовтень 2018 становить 159170,20 грн.

Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_2 станом на 27.09.2018 становить 811767 грн.

10.07.2018 ОСОБА_3 звернувся до Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області з клопотанням про зняття арешту з майна, а саме, з автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2015 у ВП № 48913833, разом з розрахунком заборгованості ОСОБА_3 по аліментам за виконавчим листом № 643/11921/13-ц. згідно якого заборгованість ОСОБА_3 по аліментам відсутня, а наявна переплата.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується учасниками виконавчого провадження, боржником за період з жовтня 2015 по січень 2016 сплачено аліментів на суму 2850,00 грн., за період 2016 року 11080,00 грн., за період 2017 року 11300,00 грн., за період 2018 року 42495,00 грн., та за період з 01.01.2019 по 12.02.2019 1500,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 12.02.2019 боржником сплачена заборгованість та наявна переплата у розмірі 5090,10 грн.

Статтею 41 Конституції України гарантоване право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця майно боржника або на окремі речі.

Звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. (ч. 1 ст. 50 вказаного Закону)

Пунктом 7 частини 4 статті 59 Закону України № 1404-VIII передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно постанови державного виконавця від 20.10.2015 арешт на майно боржника накладався лише в межах суми боргу.

Дослідивши усі обставини справи, суд прийшов до висновку, що після погашення суми боргу, що підтверджено відповідним розрахунком ДВС, державний виконавець, мав усі законні підстави для скасування арешту майна боржника та заборони на його відчуження.

Після погашення заборгованості та послідуючої регулярної сплати аліментів, та навіть переплати, відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що боржником буде допущено прострочення в майбутньому.

За таких обставин, скарга обґрунтована та наявні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 223, 260, 447-451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 48913833, в частині незняття арешту з майна боржника.

Зобов'язати старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 зняти арешт з майна боржника ОСОБА_3, а саме, з автомобіля Mitsubishi Pajero SPORT, 1999 року випуску чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця ВП № 48913833 від 20.10.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складений 08.04.2019.

Суддя Т.В. Поліщук