Справа № 569/6109/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.

при секретарі - Рибачик О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказує те, що між ним та відповідачем було укладено договір-доручення від 22.01.2018 року. Згідно останнього, ФОП ОСОБА_1, як виконавець, виконує комплекс інформаційних та консультаційних послуг з реклами, продажу та передачі у власність покупця квартири АДРЕСА_1, а саме: пошук потенційних покупців обєкту нерухомості; допомога в підготовці документів для здійснення угоди, при надання доручення для підготовки документів; ведення переговорів про вартість обєкту нерухомості та порядку заключення угоди. Виконавець може надавати частину перерахованих послуг, якщо не вимагається інше.

За умовами вказаного договору, надані послуги складають 500 доларів США. При цьому, оплата послуг позивачу проводиться в день підписання відповідачем або особою, уповноваженою діяти в інтересах замовника, договору купівлі-продажу або іншого документа, передбаченого законодавством України, який посвідчує зміну власника обєкту нерухомості, незалежно від того чи був повідомлений позивач про час і місце заключення такого договору. При цьому, за умовами наведеного договору, послуги позивача рахуються виконаними на момент підпису замовником під договором купівлі-продажу або договору дарування.

На виконання вказаних умов договору позивач знайшов для відповідача покупця вказаного житлового приміщення. Однак, після укладення 09.02.2018 року між відповідачем та покупцем вказаної квартири ОСОБА_5 договору купівлі-продажу квартири, відповідач не сплатив позивачу кошти за послуги в сумі 500 доларів США.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задоволити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, пояснив, що послуги з пошуку покупця відповідачу проведено іншим агентством нерухомості. Для підтвердження чого, суду було надано відповідний договір та акт надання послуг підписаний сторонами. Щодо договору-доручення від 22.01.2018 року укладеного між відповідачем та ФОП ОСОБА_1, то він не відповідає вимогам закону. В ньому, зокрема, зазначено оплату послуг в іноземній валюті, а позивач на виконання умов такого договору не представив в суді акта надання послуг. Додатково представник відповідача в суді зазначив, що послуга позивачем надавалася неякісно та неповно. Просили в задоволені позову відмовити повністю.

Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що він мав бажання придбати квартиру АДРЕСА_2. Перед покупкою оглядав цю квартиру. Тому був присутній в приміщенні агентства нерухомості позивача під час укладення попереднього договору від 22.01.2018 року. В подальшому він відмовився від укладення основного договору. ОСОБА_5 він не знає. Пояснити суду чому він зареєстрований з нею за однією адресою не може.

Заслухавши пояснення учасників процесу та свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір-доручення про продаж обєкту нерухомості.

Згідно п.п. 1.1 вказаного Договору, відповідач, як замовник, доручає, а ФОП ОСОБА_1, як виконавець, виконує комплекс інформаційних та консультаційних послуг з реклами, продажу та передачі у власність покупця обєкту нерухомості: 1) пошук потенційних покупців обєкту нерухомості; 2) допомога в підготовці документів для здійснення угоди, при надання доручення для підготовки документів; 3) ведення переговорів про вартість обєкту нерухомості та порядку заключення угоди. Виконавець може надавати частину перерахованих послуг, якщо не вимагається інше.

Відповідно до п.п. 1.2 згаданого Договору, адреса обєкту нерухомості: АДРЕСА_3.

Як вбачається із п.п. 4.1 такого Договору надані послуги складають 500 доларів США. При цьому, оплата послуг позивачу, як виконавцю, проводиться в день підписання відповідачем, як замовником, або особою, уповноваженою діяти в інтересах замовника, договору купівлі-продажу або іншого документа, передбаченого законодавством України, який посвідчує зміну власника обєкту нерухомості, незалежно від того чи був повідомлений позивач, як виконавець, про час і місце заключення такого договору (п.п. 4.2 Договору).

Крім того, п.п. 4.3 Договору встановлено, що послуги позивача, як виконавця, рахуються виконаними на момент підпису відповідачем, як замовником, під договором купівлі-продажу або договору дарування.

Судом встановлено, що 09.02.2018 року між відповідачем та покупцем вказаної квартири ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу такої квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.03.2018 року.

Суд погоджується із позивачем, що позивач на виконання вказаних умов договору, знайшов для відповідача покупця квартири АДРЕСА_1. Однак, в супереч наведеним умовам договору, відповідач не сплатив позивачу кошти за послуги в сумі 500 доларів США.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_6, який повідомив суду, що він хотів придбати житло для себе, але потім передумав. Судом встановлено, що він був присутній в приміщенні агентства нерухомості позивача під час укладення попереднього договору від 22.01.2018 року. З пояснень наданих в суді позивача вбачається, що під час укладення такого попереднього правочину, свідок в інтересах ОСОБА_5 передавав завдаток за квартиру відповідачці. Такі обставини підтверджуються тим, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 однакове місце реєстрації, що вказує на те, що вони проживають за однією адресою. Відповідно він діяв в інтересах ОСОБА_5. При цьому, в суді такий свідок не зміг суду пояснити чому у нього однакове місце реєстрації з покупцем квартири.

Аналогічно суд не бере до уваги договір укладений між відповідачкою та іншим агентство нерухомості. Оскільки, зі справи вбачається, що послуги надавалися саме позивачем. При цьому, представник відповідача в суді не заперечував факт надання таких послуг позивачем. Натомість в судових дебатах він вказував лише на те, що такі послуги позивачем надані неповні та неякісні. Однак, це не може бути підставою для відмови в позові, бо за умовами п.п. 1 Договору-доручення, укладеного між сторонами, позивач, як виконавець, може надавати частину перерахованих послуг, якщо не вимагається інше.

Покликання представника відповідача на недійсність договору-доручення укладеного між позивачем та відповідачем не заслуговує на увагу суду. Оскільки, ч. 3 ст. 215 ЦК України передбачено те, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи немає доказів того, що вказаний правочин визнавався недійсним, або у спосіб та в порядку передбаченому законом оспорювався відповідачем.

При цьому, суд враховує те, що п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено серед загальних засад цивільного законодавства свободу договору.

Приписами ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який непередбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Суд погоджується із позивачем, що хоча договір укладений між сторонами по справі має назву договору доручення, проте він містить всі обовязкові умови для договору надання послуг.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві замовлену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина перша ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так само, згідно загальних засад цивільного законодавства, що регулює відносини, які виникають за договором доручення, у відповідача виникає обовязок сплатити позивачу обумовлену договором суму коштів.

Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні прав та обовязки довірителя.

Частиною 1 ст. 1002 ЦК України передбачено, що повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 1007 ЦК України встановлено, що довіритель зобовязаний, якщо інше не встановлено договором відшкодувати повіреному витрати, повязані з виконанням доручення. Довіритель зобовязаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

При цьому, стаття 524 ЦК України дає право сторонам визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання строк якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як уже зазанчалося, п.п. 4.1 Договору укладеного між сторонами по справі, передбачено, що надані послуги складають 500 доларів США. При цьому, оплата послуг виконавцю (позивачу) проводиться в день підписання замовником (відповідачем) або особою, уповноваженою діяти в інтересах замовника, договору купівлі-продажу або іншого документа, передбаченого законодавством України, який посвідчує зміну власника обєкту нерухомості, незалежно від того чи був повідомлений виконавець (позивач) про час і місце заключення такого договору (п.п. 4.2 Договору).

Оскільки, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 було підписано 09.02.2018 року, то повний розрахунок між сторонами за договором доручення від 22.01.2018 року мав відбутися саме в цю календарну дату. Однак, такі послуги відповідачем позивачу не оплачені і на час ухвалення рішення по справі.

Як наслідок, на сьогодні є всі підстави для стягнення з відповідача на корить позивача 500 (пятсот) доларів США, які еквівалентні згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 26,54 грн.) 13 270 (тринадцять тисяч двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 524, 526, 530, 901, 903, 1000, 1002, 1007 ЦК України, ст.ст. 7, 10, 76, 133-141, 263- 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії МЮ № 386814 виданий Рівненським МВ УДМС України 28.01.2015 року, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість по оплаті наданих послуг в розмірі 500 (п»ятсот) доларів США, які згідно офіційного курсу НБУ еквівалентні 13 270 (тринадцять тисяч двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії МЮ № 386814 виданий Рівненським МВ УДМС України 28.01.2015 року, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 09 квітня 2019 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_7