Ухвала

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 362/3042/17

провадження № 61-21 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня

2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення та визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном; за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області, приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець Олександр Анатолійович, ОСОБА_6, про визнання права на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 15 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду

від 13 грудня 2018 року.

Проте подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з таких підстав.

У касаційні скарзі заявники просять скасувати повністю рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня

2018 року, а саме відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 та задовольнити їхній зустрічний позов.

У разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (пункт 21 постанови Пленума Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600,00 грн.

Відповіднодо підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При пред'явленні позову ОСОБА_4 було заявлено три вимоги немайнового характеру: виселення, визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні майном

При пред'явленні зустрічного позову було заявлено вимогу немайнового характеру: визнання права на користування житловим приміщенням.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час подання касаційної скарги) касаційна скарга на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто (640,00 грн*4 немайнові вимоги)*200%=5 120,00 грн).

Касаційну скаргу подали ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 300,00 грн, однак ураховуючи характер спору їй необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі

5 120,00 грн - 1 300,00 грн=3 820,00 грн.

Ураховуючи характер спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3необхідно сплатити судовий збір окремим платіжним документом за подання касаційної скарги у розмірі 5 120,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня

2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня

2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 15 лютого

2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник