Справа №265/9996/18
Провадження №2/265/455/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2019 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі
головуючого судді Шиян В. В.,
за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,
розглянув в судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,
Третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу
представника позивача ОСОБА_3 ,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на ті обставини, що вона була власником квартири АДРЕСА_1 році помер її син ОСОБА_5 . Після смерті її сина з близьких родичів залишився лише онук та невістка, у зв`язку з чим вона склала заповіт на ім`я онука. В 2006 році, до неї стала приходити сусідка ОСОБА_2 - відповідачка по справі. Спочатку просто приділяла їй увагу, приносила поїсти, інколи допомагала по господарству, а потім в якийсь час вона вмовила її укласти договір довічного утримання. Згідно договору, відповідачка повинна була забезпечувати її продуктами, одягом, необхідною допомогою, прибирати квартиру, купувати ліки. Однак на протязі тривалого часу, відповідачка не виконує вимоги договору, у зв`язку з чим вона, будучи особою похилого віку змушена самостійно докладати зусилля для організації свого життя. Просить суд розірвати договір довічного утримання укладений 22 травня 2006 року з ОСОБА_2 у зв`язку з його не виконанням.
Ухвалою суду від 5 грудня 2018 року відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 24 січня 2019 року доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецький та Запорізькій областях призначити ОСОБА_1 адвоката та забезпечити його явку.
Листом Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецький та Запорізькій областях № 253/02 від 8 лютого 2019 року було відмовлено у виконанні ухвали суду, у зв`язку з необхідністю підтвердження належності до однієї з категорії осіб, передбачених ч.1 ст. 14 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу».
Ухвалою суду від 2 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.
16 серпня 2019 року в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 було заявлене клопотання про залучення в якості її представника - ОСОБА_3 , надав при цьому посвідчену довіреність.
Представництво фізичної особи на підставі довіреності передбачене Конституцією України. Відповідно до п. 11 Перехідних положень передбачено що представництво відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 та ст.. 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року.
Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 надійшла до суду 29 листопада 2018 року тоб то до набрання чинності змінами до Конституції.
Враховуючи похилий вік особи, рівень її життя, можливість позбавлення її будь-якої юридичної допомоги, що в свою чергу може потягнути обмеження її доступу до правосуддя, що суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, рішенням Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії, Перетяка і Шереметьев проти України та ін.), суд прийшов до висновку про можливість залучення в якості представника позивача ОСОБА_1 по довіреності ОСОБА_3 .
Дослідивши матеріали справи, вислухав позивача та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 пояснила, що вона є особою похилого віку та їй самостійно дуже важко себе утримувати. На день розгляду справи їй виповнилося 96 років. В силу свого віку останні декілька років вона не може себе обслуговувати самостійно у зв`язку з чим в 2006 році уклала договір довічного утримання з ОСОБА_2 , яка є її сусідкою по квартирі, та яка запевнила її що буде допомагати та утримувати її до кінця днів. Потім в подальшому ОСОБА_2 викрала в неї документи на квартиру та не бажає їх повертати. Після укладання договору довічного утримання вона продовжувала проживати в своїй квартирі. ОСОБА_2 , спочатку допомагала їй по господарству, інколи купувала їй продукти харчування, але завжди забирала суму грошей витрачених на придбання продуктів. За комунальні послуги вона завжди сплачувала самостійно. В останні 5-6 років, ОСОБА_2 взагалі припинила допомагати. Гроші на харчування не надає, продукти не купляє, їжу не готує, в квартирі взагалі не прибирає, та навидь не заходить. Не дивлячись на свій похилий вік, вона змушена була самостійно виходити на вулицю, щоб купити продукти харчування та ліки. На теперішній час, на протязі майже року за нею доглядає її невістка, без якої вона б не вижила. Невістка купує продукти, готує їжу, прибирає в квартирі, доглядає за нею. Оскільки відповідачка не виконує умови договору, просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачкою.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачкою не виконуються вимоги п.5 та п.6 договору довічного утримання укладеного 22 травня 2006 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до якого відповідачка повинна довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням , одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в її безплатному довічному користуванні вищевказану квартиру. А саме, відповідачка не забезпечує ОСОБА_1 харчуванням, одягом, доглядом. Взагалі не надає будь якої допомоги, за комунальні послуги ОСОБА_1 сплачує самостійно з власної пенсії. Враховуючи вищенаведене, просить суд розірвати договір довічного утримання у зв`язку з його не виконанням та привести сторони в первісний стан.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою її реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомила.
Разом із тим, вживши всі можливі заходи виклику відповідача, та виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю ОСОБА_2 , та зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України.
Третя особа - Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. в судове засідання не зьявилась, надала суду заяву с проханням розглядати справау у її відсутність.
Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Борисевич Т.С. та зареєстрований в реєстрі за № 994. ( а.с.11)
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).
Відповідно до п. 5 Договору довічного утримання, укладеного 22 травня 2006 року, ОСОБА_2 зобов`язується довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в її безоплатному довічному користуванні квартиру.
Відповідно до п. 6 вищезазначеного договору, вартість матеріального забезпечення ( Харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначена сторонами у розмірі 100 гривень в місяць. ( а.с.11)
За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.
Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 в одному під`їзді протягом дуже тривалого часу. Пояснила, що позивачка ОСОБА_1 останні роки проживала самостійно в своїй квартирі. Ніякого догляду за нею не було. ОСОБА_1 дуже часто приходила до неї с проханням нагодувати її, оскільки їсти було нічого. Ніколи не чула та не бачила, щоб ОСОБА_2 яка проживає поряд з ОСОБА_1 , в одній перегородці, годувала позивачку, доглядала за нею, або якимось чином доглядала. На протязі трьох чотирьох років, вона та деякі сусіди приходили до ОСОБА_1 в квартиру щоб прибрати, оскільки в під`їзді стояв такий сморід, що не можливо було дихати. Квартира була захаращена, ОСОБА_1 в силу свого віку не могла прибирати квартиру, та викидати сміття, у зв`язку з чим все складувалося в квартирі. Квартира знаходилася в антисанітарному стані. ОСОБА_1 інколи навидь приходила, щоб вона її покупала, оскільки в неї в квартирі був поламаний кран. ОСОБА_4 при цьому нічого в квартирі не робила, а коли сусіди скаржилися на сморід, що стоїть в під`їзді, вона розводила руками, та казала що нічого не може вдіяти. Після того як за ОСОБА_1 почала доглядати невістка, в квартирі було наведено порядок, сморід в під`їзді зник, ОСОБА_1 ходить чистенька та нагодована.
Свідок ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні, пояснила, що тривалий час проживає в будинку АДРЕСА_2 , та є сусідкою як позивачки так і відповідачки. Підтвердила той факт, що тривалий час ніхто за ОСОБА_1 не доглядав, не забезпечував її харчуванням, не прибирав в квартирі, оскільки з квартири ОСОБА_1 йшов такий сморід, що неможливо було дихати. Вона сама періодично годувала ОСОБА_1 , або відносила їжу до неї до дому. Ніколи не бачила, що ОСОБА_4 допомагала ОСОБА_1 , або прибирала в неї в квартирі. Одного разу, роки два тому, коли зібралися сусіди з під`їзду, щоб привести квартиру ОСОБА_1 до ладу, ОСОБА_2 як сусідка допомогла помити посуд. ОСОБА_8 мила у себе в квартирі, оскільки їй не подобався той сморід що стояв в квартирі ОСОБА_1
Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 допитані в судовому засіданні підтвердили що за ОСОБА_1 на протязі більш року доглядає її невістка ОСОБА_12 та онук ОСОБА_1 ОСОБА_13 , оскільки більше не ма кому доглядати за ОСОБА_1 Відповідачку ОСОБА_2 вони ніколи не бачили.
При укладенні договору позивачу та відповідачу було достовірно відомо про всі істотні умови договору, що засвідчується їх підписом на договорі довічного утримання, тому позивачка в праві вимагати від відповідачки виконання умов договору. Зі слів самої позивачки ОСОБА_1 , які підтверджені в судовому засіданні показами свідків, відповідачка ОСОБА_2 не виконувала вимоги договору зазначені в п.5,п.6, а саме не надавала їй повного утримання, не забезпечувала одягом, харчуванням, доглядом, та не надавала необхідної допомоги, у зв`язку з чим суд вважає, що є всі підстави для розірвання договору довічного утримання.
У частині першій статті 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, та не скористалася своїм правом на підтвердження або спростування викладених ОСОБА_1 позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, при розірванні договору, зобов`язання сторін припиняються.
Оскільки судом встановлені підстави для розірвання договору довічного утримання, то квартира АДРЕСА_3 підлягає поверненню у власність ОСОБА_1 .
За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 під час подання позову а також під час розгляду справи не було заявлено вимог щодо стягнення з відповідача на її користь судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за рахунок позивача ОСОБА_1 .
На підставі ст. ст. 610-611, 615, ч. 2, 3 ст. 651, ст. ст. 653, 749, п. 1 ч. 1 ст. 755, ч. 1 ст. 756 ЦК України, керуючись ст.12,13,81,133,141,263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, третя особа: Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. - задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання, укладений 22 травня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. та зареєстрований в реєстрі за № 994.
Привести сторони в первісний стан.
Витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень, залишити за рахунок позивача ОСОБА_1
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду
Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення було складено та підписано 2 вересня 2019 року.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ,
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .
Суддя: