Дата документу 08.04.2019
Справа № 320/6148/18
Провадження № 2/320/291/19
08 квітня 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
за участі секретаря: Прозорової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просив розглянути справу в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До Мелітопольського міськрайонного суду повернулися конверти з відміткою листоноші «по закінченню терміну зберігання» так як адресата не було дома. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 4 ст.631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, 25 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 (позикодавець) та відповідачем ОСОБА_3 (позичальник) було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером № 3826 (а.с.70).
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Так в забезпечення виконання умов зобовязання за договором позики від 25 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та відповідачем ОСОБА_3 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер № 3828 (а.с.72).
Відповідно до п.1.1 умов договору, договір іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя ОСОБА_1, що витікають із договору позики. У відповідності до договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобовязань за договором позики отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на умовах договору.
Відповідно до п.1.2, 1.3 умов договору, іпотекодавець ОСОБА_3 передав в іпотеку, а іпотекодержатель ОСОБА_1, прийняв іпотеку в порядку і на умовах, визначених в договорі, нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності. Заставна вартість нерухомого майна визначена у розмірі 320400,00грн.
Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи свої зобовязання за договором позики позичальник ОСОБА_3 не виконав, а саме не погасив заборгованість за договором позики у розмірі 320400,грн., в строк визначений в договорі, тобто до 01 лютого 2018 року.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до п. 3.1.5, п.5.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до п.5.3. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе, у тому числі, на підставі рішення суду, шляхом визнання права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання за договором позики.
Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо від є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менше ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодежателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Відповідно до п.5.5.1-5.5.2 договору іпотеки позивачем здійснювалися заходи, щодо досудового врегулювання спору, а саме нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було складено вимогу-повідомлення про необхідність сплати заборгованості за договором позики та 12.03.2018 року вказана вимога-повідомлення про сплату заборгованості за договором позики у розмірі 320400,00грн. за вих.№90/01-16 була направлена засобами поштового звязку на адресу відповідача ОСОБА_3, але не була отримана відповідачем та повернута, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с.79-80).
Також 21.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з метою визнання права власності відповідно до зазначеного договору іпотеки на зазначену в позові квартиру, що є предметом іпотеки і її подальшої реалізації, з метою повернення коштів, але нотаріусом було відмовлено у проведенні нотаріальної дії, про що свідчить постанова від 21.06.2018 за вих. №501/01-16, оскільки іпотекодавець ОСОБА_3 не отримав повідомлення з попередження іпотекодержателя про майбутній продаж предмета іпотеки, а іпотеко держатель ОСОБА_1 не надав документально підтверджений факт отримання ОСОБА_3 повідомлення (а.с.91).
Згідно звіту Мелітопольського експертно-технічного агентства нерухомого майна про оцінку майна від 29.05.2018 року, директором-оцінювачем ОСОБА_5 зроблений висновок, що ринкова вартість обєкта оцінки (квартири АДРЕСА_5) складає 318030,00(триста вісімнадцять тисяч тридцять) гривень (а.с.95-104).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Згідно ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Враховуючи вищевикладене, той факт, що ОСОБА_3 ухиляється від добровільного погашення боргу, листи позивача про досудове врегулювання спору залишилися без задоволення, на момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння щодо наслідків не виконання основного зобовязання та умов звернення стягнення на предмет іпотеки житлової квартири, оціночна вартість предмета іпотеки спів мірна із зазначеною сумою боргу, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача згідно ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, які позивач витратив при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525-530, 627 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», суд
Позов ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 12.06.1991р.н. (ІПН НОМЕР_2, паспорт серії СЮ номер 098399 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 08.07.2008 року) який мешкає: Запорізька область м. Мелітополь пр.50р. Перемоги б.54 кв.30, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1, паспорт серії СЮ номер 062992 виданого Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області 01.12.2007 року) який мешкає: Запорізька область м. Мелітополь вул. Бєлоусова б.116, суму сплаченого судового збору у розмірі 3204,00грн. (три тисячі двісті чотири гривні).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду ОСОБА_6