КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1792/2019
справа №754/3567/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Деснянського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Журавської О.В. 27 вересня 2018 року,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В березні 2017 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 416709,50 грн. заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 29 серпня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", яке в подальшому відступило своє право вимоги на користь ПАТ "Дельта-Банк", укладено Кредитний договір №2707/0807/98/009, до якого 23 лютого 2012 року укладено Договори про внесення змін та доповнень №1 та №2, а Договором про внесення змін і доповнень №3 від 23 лютого 2012 року кредитний договір викладено в новій редакції.

З урахуванням внесених змін встановлено, що позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 12274 доларів США на строк по 18 січня 2017 року включно, за користування якими зобов"язалась сплачувати проценти у розмірі 14,5% річних із можливістю зміни.

Своїх зобов"язань позичальник належним чином не виконала, у зв"язку із чим станом на 23 лютого 2017 року розмір зобов"язань становить:

- 214187,51 грн. тіло кредиту;

- 114322,08 грн. відсотки;

- 88199,91 грн. пеня.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року позовні вимоги залишені без задоволення.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ "Дельта Банк" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Посилається на помилковість висновків суду про наявність підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності, яка, на думку скаржника, пропущена не була.

Зазначає, що 16 січня 2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, проте позов було повернуто, у зв"язку із чим строк позовної давності було перервано.

В судовому засіданні представник скаржника СвистуновА.В. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на правильність застосування судом наслідків пропуску позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до части 1 та 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перше прострочення за платежами мало місце 21 лютого 2014 року, відтак з цієї дати кредитор був зобов"язаний звернутися до суду за захистом своїх прав.

З такими висновками колегія суддів не погоджується.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи убачається, що 29 серпня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк" , яке в подальшому відступило своє право вимоги на користь ПАТ "Дельта-Банк" (Договір про купівлю-продаж прав вимоги від 25 травня 2012 року), укладено Кредитний договір №2707/0807/98/009.

23 лютого 2012 року укладено Договори про внесення змін та доповнень №1 та №2.

Договором про внесення змін і доповнень №3 від 23 лютого 2012 року кредитний договір викладено в новій редакції.

З урахуванням внесених змін встановлено, що позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 12274 доларів США на строк по 18 січня 2017 року включно, за користування якими зобов"язалась сплачувати проценти у розмірі 14,5% річних із можливістю зміни.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 кредитного договору нової редакції встановлено, що, починаючи з 01 березня 2012 року позичальник здійснює погашення заборгованості за Кредитом та сплату процентів за користування кредитом шляхом здійснення платежів у чітко встановлений цим Договором термін з 01 (першого) по 20 (двадцяте) число кожного місяця та в день закінчення Кредитного договору.

Відповідно до графіку платежів погашення мало відбуватися рівними частинами по 208,03 доларів США в період з 01 березня 2012 року по 18 січня 2017 року.

Отже ціле кредитне зобов"язання поділено на частки, які підлягають виконанню у визначені для цього строки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-116цс13, згідно якої:

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі саме висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12:

92. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

93. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Проте суд першої інстанції неправильно уважав, що позовна давність має обчислюватися з дати останнього фактичного платежу для всього кредитного зобов"язання.

Згідно із ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (№ 6-895цс15) викладено правовий висновок про те, що за змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, п'ятої статті 267 ЦК України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 ЦПК України перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи скарги в тій частині, що 16 січня 2017 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки така не була прийнята до розгляду.

З матеріалів справи убачається, що позовна заява направлена до суду 14 березня 2017 року, відтак згідно із графіком платежів позивачем не пропущено строків позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, стосовно платежів, які мали бути здійснені, починаючи з 01 березня 2014 року, оскільки графік встановлює сплату в період з 01 (першого) по 20 (двадцяте) число кожного місяця.

З урахуванням даних Додатку №4 до Договору про внесення змін і доповнень №3 від 23 лютого 2012 року (а.с.29), яким кредитний договір викладено у новій редакції, розрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотками (а.с.37) та в межах строку позовної давності мало бути здійснено 36 платежів по тілу кредиту у сумі по 208 доларів США, що разом становить 7488 доларів США (або 201972,85 грн. за курсом НБУ станом на 23 лютого 2017 року 2697,287 грн. за 100 доларів США), які підлягають стягненню. Також, з урахуванням строків позовної давності, виходячи з даних розрахунку заборгованості (а.с.37), підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 3901,71 доларів США (або 105240,32 грн. за курсом НБУ станом на 23 лютого 2017 року 2697,287 грн. за 100 доларів США).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням даних розрахунку заборгованості за пенею (а.с. 37 зворот-39) та в межах строку позовної давності розмір пені на тіло кредиту становить 54984,36 грн. та на проценти 27966,85 грн., всього 82951,21 грн. Формула розрахунку: х = загальний розмір пені - сума нарахувань пені, що були здійснені до 14 березня 2016 року.

Ураховуючи, що банком вимоги заявлені в національній валюті, відтак в такій саме валюті має бути ухвалено рішення суду.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням пропорційності задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5852,47 грн. за подачу позову до суду першої інстанції та 8778,71 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (код ЄДРЮОФОПГФ 34047020, м.Київ, бульв. Дружби Народів, 38) 201972,85 грн. заборгованості по тілу кредиту, 105240,32 грн. заборгованості за відсотками, 54984,36 грн. пені на тіло кредиту та 27966,85 грн. пені на проценти, а всього 390164,38 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (код ЄДРЮОФОПГФ 34047020, м.Київ, бульв. Дружби Народів, 38) у рахунок відшкодування судових витрат 5852,47 грн. за подачу позову до суду першої інстанції та 8778,71 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова