Справа №639/4558/18
Провадження №2/639/363/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кузнецової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, в якій просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнутих за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року (справа №639/446/18) з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову 26.01.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що не оспорює та повністю визнає свій обов'язок щодо сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте на даний час суттєво змінились обставини його життя та сімейний стан, які не були враховані судом при винесення рішення, через що позивач вимушений звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. ОСОБА_1О зазначає, що 14.02.2015 року між ним та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції у Харківській області 14.02.2015 року. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина та донька перебувають на утриманні позивача. Позивач працює в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», отримує заробітну плату. Його дружина ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, у зв'язку з чим отримує державну допомогу при народженні дитини, яка складає 860 грн. на місяць. Таким чином, позивач є єдиним годувальником дружини та малолітньої доньки. Проте, оскільки до бухгалтерії підприємства виконавчий лист про виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова віл 27.04.2018 року (справа №639/446/18) надійшов у червні 2018 року, то виникла заборгованість, яку примусово у розмірі 50% стягують з його заробітної плати, чим унеможливлюють належне утримання дружини та малолітньої доньки. Позивач вказує, що не знав про наявність між ним та ОСОБА_2 спору з приводу аліментів, не отримував повідомлення про розгляду справи (у звязку з чим винесено заочне рішення), оскільки до цього часу постійно допомагав ОСОБА_2 грошовими коштами, речами (одягом) та продуктами харчування, але не займався отриманням та зберіганням документів на підтвердження цього факту. Проте, сплата аліментів у розмірі, що передбачений рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року (справа №639/446/18), є для нього неможливою.

У звязку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Жовтневий районний суд м. Харкова від 23.08.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

24.09.2018 року позивачем ОСОБА_1 виправлені недоліки, вказані в ухвалі судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2018 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.10.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Призначено судове засідання.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позов ОСОБА_1, в якому відповідач зазначає, що в обґрунтування зміни обставин свого сімейного стану, позивач приводить аргумент того, що 14.02.2015 року він уклав другий шлюб з ОСОБА_5 та від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_6, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на його утриманні. Таким чином, відповідач вважає, що ніяких нових обставин, які б зявилися у ОСОБА_1 після ухвалення рішення суду, немає, а тому дані обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 важко сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини від його заробітку, але це тимчасових захід, викликаний існуючою заборгованістю по аліментах. Твердження ОСОБА_1 про те, що він весь час допомагав відповідачу грошовими коштами, речами та продуктами нічим не підтверджене. Окрім того, позивач вказує на те, що він є єдиним годувальником у своїй новій родині, однак це спростовується копією позовної заяви, яку ОСОБА_1 сам надав в якості доказів, де зазначено, що ОСОБА_1 відмовляється ОСОБА_5 надавати зароблені гроші та добровільно сплачувати аліменти, саме тому вона просить стягнути зі свого чоловіка, з яким разом мешкає, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та на утримання дитини в такому ж саме розмірі. Разом з тим відповідач ОСОБА_2 зазначає, що зважаючи на її матеріальний стан та умови проживання, їй важко утримувати сина, через скрутне матеріальне становища вона позбавлена можливості забезпечити сину відвідування гуртків. Враховуючи викладене відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 у вигляді заперечень, в якій ОСОБА_1 зазначає, що наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, а також заборгованість, що виникла через тривалий розгляд справи, повністю позбавила позивача та його сімю доходів і нормального рівня проживання, оскільки після утримання із його заробітної плати необхідних до сплати аліментів та заборгованості по аліментам в нього залишається сума, що менше ніж встановлений законом для його сімї прожитковий мінімум. Зокрема, з довідки, що надана позивачу за місцем роботи вбачається, що упродовж серпня-жовтня 2018 року з його заробітної плати на користь ОСОБА_2 утримано 4 779,96 грн. поточних аліментів та 4779,96 грн. заборгованості, що складає загалом 9 559,92 грн. та є сумою, що значно перевищує дохід його сімї. Це спонукало дружину позивача подати позовну заяву до суду про стягнення з нього аліментів (справа № 621/2200/18 призначена до розгляду Зміївським районним судом Харківської області на 23.11.2018 року).Зміна сімейного та матеріального стану, а саме створення нової сімї та народження доньки, наявність іншого спору про стягнення з нього аліментів, є підставою для зменшення розміру аліментів, які позивач має сплачувати на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року (справа №639/446/18), з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу)

У судовому засіданні 17.01.2019 року позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини. При цьому ОСОБА_1 підтвердив, що визнає свій обовязок по сплаті аліментів і на даний час погасив виниклу заборгованість, дійсно проживає разом з теперішньою дружиною та дитиною, підтвердив, що справа за позовом ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дружину та дитину не розглянута по суті на даний час, однак, в судовому засіданні під час розгляду вказаної справи він визнав розмір аліментів, вказаний у позові. При цьому позивач в судовому засіданні не зміг пояснити суду, чому він визнає встановлення аліментів в розмірі 1/4 частини від його доходу на меншу дитину і заперечує щодо встановлення такого ж розміру аліментів на іншу його дитину, а також не зміг пояснити яким чином ним була отримана копія позову зі вхідним штампом Зміївського районного суду Харківської області від 21.08.2018 року, яка приєднана до позову, що розглядається, поданого 22.08.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені у відзиві, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що вона утримує дитину та матір-пенсіонера, тому її доходу не вистачає для належного утримання дитини.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову 26.01.2018 року до досягнення дитиною повноліття - до 08.07.2026 року, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.13-15).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №257988, виданого 14.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклав шлюб з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що 14.02.2015 року складено відповідний актовий запис №19, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а.с. 8).

У ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилась дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області зроблено відповідний актовий запис №26 і видано свідоцтво про народження серії І-ВЛ №484366 (а.с. 9).

Згідно з копії довідок Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 20.03.2017 року, 01.02.2018 року та 17.08.2018 року ОСОБА_5 знаходиться на обліку в УСЗН Зміївської РДА і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини, розмір допомоги на місяць складає 860 грн. (а.с.10-12).

21.08.2018 року ОСОБА_5 подано до Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, де позивачем зазначено в якості підстав позову неотримання нею добровільного утримання від чоловік. Наступного ж дня позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з даним позовом до якого додано копію позову його струмини про стягнення аліментів з вхідним штампом суду (а.с.2-5, 16-19).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання. Дані про ухвалення рішення у справі відсутні (а.с.16-19, 50).

З повідомлення начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_8 від 09.10.2018 року та довідок про розрахунок суми заборгованості аліментів вбачається, що ОСОБА_1 є старшим сержантом внутрішньої служби молодшим інспектором відділу охорони державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) і його заборгованість утриманню аліментів нарахована починаючи з 26.01.2018 року у сумі 9 465,35 грн. та станом на 08.10.2018 року залишок заборгованості складає 4 685,97 грн. Позивачем визнано в судовому засіданні, що на даний час зазначена заборгованість погашена. З даних довідок також вбачається розмір грошового забезпечення позивача, яке за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року становило від 6714, 27 грн. в січні 2018 року до 7936, 50 грн. в жовтні 2018 року, а розмір аліментів складав від 1489, 59 грн. до 1597, 22 грн. (а.с. 51-55).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст. 182 СК України , при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач у своєму позові та в своїх поясненнях під час судового розгляду посилався на те, що його доходів, при сплаті аліментів на утримання дитини не вистачає для нормального його існування, оскільки 14.02.2015 року від зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 та 27.01.2016 року у них народилася дитина - ОСОБА_6, відтак дружина та донька перебувають повністю на його утриманні. Крім того, позивач вказав, що ОСОБА_5 було подано до суду позовну заяву про стягнення з нього аліментів на утримання та дружини. Інших доводів та доказів на підтвердження своїх вимог, які б слугували підставою для зменшення розміру аліментів, суду надано не було.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» станом на жовтень 2019 року встановлено: прожитковий мінімум:

- для дітей до 6 років: з 1 січня 2018 року 1559 грн.;

- для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1944 грн.;

- для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року 1841 грн.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» на січень 2019 року встановлено: прожитковий мінімум:

- для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року 1626 грн.;

- для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 грн.;

- для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року 1921 грн.

Позивач ОСОБА_1 працює в державній установі, отримує постійний дохід, його грошове забезпечення за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року становило в розмірі від 6714, 27 грн. в січні 2018 року до 7936, 50 грн. в жовтні 2018 року.

Аналізуючи дохід позивача за останній місяць, за який суду надано дані про утримання аліментів (жовтень 2018 року) з грошового забезпечення позивача в розмірі 7936, 50 грн. утримано аліменти в розмірі 1597, 22 грн. на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що є меншим ніж прожитковий мінімум для дитини даного віку як на жовтень 2018 року так і на час розгляду даної справи. При цьому на жовтень 2018 року прожитковий мінімум на теперішню родину позивача мав становити 1559+1841+1841= 5241 грн., що відповідає фактично отриманому доходу позивача за вирахуванням аліментів, до того ж його дружина отримувала державну допомогу в розмірі 860 грн. При цьому суд не бере до уваги суму стягнення заборгованості за аліментами, яка на даний час погашена.

На січень 2019 року прожитковий мінімум на теперішню родину позивача має становити 1626+1921+1921= 5468 грн. Позивачем не доведені в судовому засіданні належними доказами ті обставини, що він не отримує 5468 грн. фактично та відсутність в нього матеріальної можливості сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від його доходу. Посилання позивача на те, в нього фактично на утриманні знаходиться дружина та дитина спростовується змістом копії позову, наданого позивачем, в якому позивач ОСОБА_5 (теперішня дружина позивача) зазначає про відсутність добровільного утримання з боку чоловіка. Рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення інших аліментних зобовязань ОСОБА_1 не надано. Взагалі, звернення ОСОБА_5 до суду з позовом про стягнення аліментів та одночасне звернення позивача ОСОБА_1 з даним позовом, до якого приєднано копію позову його дружини зі штампом суду, може свідчить про штучність позову ОСОБА_5

Враховуючи те, що позивач працездатний, працює, отримує щомісячний дохід, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів, про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є достатніми на час розгляду даної справи для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дружини та дитини, яких він не довів, що утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення встановлених судовим рішенням розміру аліментів, що відповідає розміру, передбаченому нормами чинного Сімейного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд на підставі досліджених доказів, не знаходить на даний час підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів.

У звязку з відмовою в задоволенні позову відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77, 81, 82, 128, 131, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 141, 180, 181, 182, 191, 192 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» , Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік», Конвенцією ООН про права дитини, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий 29.05.2003 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Зоряна, буд. 22,

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: м. Харків, Григорівське шосеАДРЕСА_1.

Повне рішення складено 23.01.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова