Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 202/31496/13-ц

провадження № 61-35284св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Антоненко Н. О., Журавель В.І. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року у складі судді Каратаєва Л. О.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2005 року № DNJPRK93432023: із ОСОБА_4 в розмірі 43 071 грн 64 коп., солідарно із ОСОБА_4 і публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») 10 000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 вересня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2005 року № DNJPRK93432023 у сумі 43 071 грн 64 коп., із яких: 2 277 грн 48 коп. - заборгованість за кредитом, 12 651 грн 79 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 205 грн 86 коп. - комісія за користування кредитом, 25 936 грн 51 коп. - пеня.

Стягнуто із ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подала заяву про перегляд заочного рішення, яку було залишено без руху для усунення недоліків, а в подальшому ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року було визнано неподаною та повернуто у зв'язку з невиконанням вимог суду щодо сплати судового збору.

23 листопада 2017 року ОСОБА_4 оскаржила ухвалу районного суду від 22 вересня 2017 року в апеляційному порядку.

Ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року та від 08 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху для усунення недоліків скарги (щодо форми та змісту, а також для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з відповідним обґрунтуванням).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 вересня 2017 року.

Суд мотивував рішення тим, що заявник пропустила строк на апеляційне оскарження та не надала належних доказів, які свідчать про поважність причин такого пропуску.

До суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_5, у якій вона, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.

Вважає відмову у відкритті апеляційного провадження з мотивів пропуску строку на апеляційне оскарження необґрунтованою.

Пояснює це тим, що ухвала місцевого суду про повернення заяви про перегляд заочного рішення від 22 вересня 2017 року їй була направлена лише 07 жовтня 2017 року, яку вона отримала 14 жовтня 2017 року.

Зазначає, що оскільки суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону щодо направлення їй у триденний строк копії вказаної ухвали, у неї не було можливості подати апеляційну скаргу у строк, передбачений частиною другою статті 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги).

Від ПАТ «Акцент-Банк» надійшов відзив, у якому його представник просить касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити, посилаючись на те, що договір поруки від 20 жовтня 2010 року № 167, на підставі якого суду першої інстанції стягнув з банку 10 000 грн, фактично є фіктивним.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції застосувавши положення статей 357, 358 ЦПК України, виходив із того, що ОСОБА_5 пропустила строк на апеляційне оскарження та зазначені нею причини його пропуску не можуть бути визнані поважними.

Колегія погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин (частина перша статті 73 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції ОСОБА_5 отримала особисто 20 жовтня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а. с. 45).

23 листопада 2017 року вона подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та встановлено строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин його пропуску, а також для зазначення місцезнаходження ПАТ «Акцент-Банк», підстав подання скарги (в чому полягає незаконність оскаржуваної ухвали) та сплати судового збору.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_5 надала апеляційну скаргу в новій редакції з обґрунтуванням порушень судом першої інстанції норм процесуального права, у якій зазначила усіх осіб, які беруть участь справі, з їхніми повними адресами.

Крім того, просила звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне майнове становище, та на те, що вона є споживачем банківських послуг.

Також ОСОБА_4 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яку мотивувала тим, що несвоєчасно отримала копію ухвали суду першої інстанції, а саме: 24 жовтня 2017 року.

Ухвалою від 08 лютого 2018 року апеляційний суд відмовив у задоволенні заяв про звільнення від сплати судового збору та поновлення строку на апеляційне оскарження, повторно залишивши без руху апеляційну скаргу з продовженням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Копію вказаної ухвали ОСОБА_4 отримала 06 березня 2018 року (а. с. 103).

Ураховуючи те, що заявник не виконала вимог апеляційного суду щодо надання належних доказів на підтвердження існування об'єктивних та істотних обставин, які перешкоджали своєчасно подати скаргу - у п'ятиденний строк з моменту отримання копії ухвали суду першої інстанції, колегія вважає обґрунтованою ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 358 ЦПК України.

Аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат