ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1389/19 Справа № 205/6092/17 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В.С. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року

у цивільній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції в період з 30 серпня 2010 року по 16 серпня 2016 року.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 403 о/с від 10 серпня 2010 року відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом із присвоєнням звання «рядовий міліції».

01 вересня 2010 року між позивачем, відповідачем та ГУМВС України в Дніпропетровській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ № 33 о/с від 28 лютого 2014 року відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Дніпропетровській області для подальшого проходження служби.

Наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області № 224 о/с від 15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звільнено за п.10 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію».

Позивач вважає, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного договору, у зв'язку із чим витрати, що були фактично ним понесені у зв'язку із утриманням відповідача за період його навчання мають бути відшкодовані відповідачем у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов'язані з утриманням, а саме: грошові кошти в розмірі 42 160,83 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач ХНУВС звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Послався на те, що районним судом не було враховано, що позивач як вищий навчальний заклад зі специфічними умовами навчання має право стягувати відшкодування, так як основним органом, який встановлює порядок добору, направлення та зарахування на навчання є Міністерство внутрішніх справ України як головний орган у системі центральних органів виконавчої влади.

ОСОБА_1 подав у порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що будь-які матеріальні претензії до нього, як до випускника вищого навчального закладу, підготовка якого здійснювалась за державним замовленням, є неправомірними, оскільки не існує законних підстав, які б зобов'язували його відшкодувати до державного бюджету вартість навчання, у зв'язку із чим просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Харківського національного університету внутрішніх справ № 403 о/с від 10 серпня 2010 року ОСОБА_1 зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту підготовки фахівців кримінальної міліції за спеціальністю «правознавство» та присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції» (а.с.4).

01 вересня 2010 року між Головним управлінням МВС України у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 та Харківським національним університетом внутрішніх справ укладено договір про підготовку фахівця у ВНЗ МВС України № 23514-10ім/Дн, строком дії до 31 грудня 2017 року (а.с.7-8).

На підставі наказу Харківського національного університету внутрішніх справ № 33 о/с від 28 лютого 2014 року ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до ГУМВС України в Дніпропетровській області. Визначивши суму витрат, пов'язаних із його утриманням в розмірі 42 160,83 грн (а.с.5).

Відповідно до довідки - розрахунку № 4/41140 від 14.02.2014 року витрати, пов'язані із утриманням ОСОБА_1 за період з 30.08.2010 року по 28.02.2014 року складають 42 160,83 грн, з яких: грошове забезпечення - 11 194,01 грн, продовольче забезпечення по 06.02.2014 року - 15 636,19 грн, речове забезпечення - 3 488,86 грн, вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 11 841,77 грн (а.с.9).

Згідно наказу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №47 о/с від 03 березня 2014 року на підставі наказу ХНУВС № 33 о/с від 28.02.2014 року лейтенанта ОСОБА_1 з 01 березня 2014 року призначено оперуповноваженим карного розшуку відділення міліції № 1 Ленінського районного відділу ДМУ. Закріпивши за ним наставником майора міліції Лолу І.П. (а.с.6).

Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 224 о/с від 15 серпня 2016 року лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого Новокодацького ВП ДВП звільнено за п.10 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2016 року (а.с.6).

В п.4.2. договору про підготовку фахівця у ВНЗ МВС України № 23514-10ім/Дн від 01 вересня 2010 року зазначено, що у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору про підготовку фахівця, передбачено відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору.

Отже, відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі має місце за наявності підстав, передбачених п. 3 Договору про підготовку фахівця, а саме: 1) при достроковому розірванні Договору про підготовку фахівця в зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; 2) відмова від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд мотивував свої висновки тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач відмовлявся від проходження служби, більш того він був звільнений саме з ініціативи роботодавця, а не за власним бажанням. Згідно ПКМ України №313 від 01 березня 2007 року (в редакції яка діяла на час виникнення правовідносин, тобто на момент звільнення відповідача) не передбачались підстави для відшкодування витрат за навчання у зв'язку зі звільненням зі служби за ініціативи роботодавця.

Крім того, на час укладення Договору про підготовку фахівця, ст. 18 Закону України «Про міліцію» не містила вимог щодо обов'язку відшкодування будь-яких витрат на навчання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 08.02.2012 року до п. 1 Порядку №313 були внесені зміни, згідно яких пункт 1 Порядку був доповнений додатковою підставою для застосування передбаченого Порядком механізму відшкодування витрат, а саме: у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Наказом МВС України від 21.03.2012 року № 221 були також внесені зміни до наказу МВС України від 14.05.07 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України». Згідно зазначених змін Типовий договір був доповнений в частині підстав відшкодування фактичних витрат на підготовку, а саме п. 3.3., яким передбачено звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального за кладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Згідно п.п. 7.1 Договору про підготовку фахівця від 01.09.2010 року, зміни та доповнення до цього договору вносяться шляхом укладення додаткових договорів відповідно до чинного законодавства України.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладання між сторонами додаткових угод до Договору про підготовку фахівця в частині збільшення підстав для відшкодування витрат на підготовку фахівця.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, позивачем до суду не надані.

Крім того, згідно вимог Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого Постановою КМУ від 12 квітня 2017 р. № 261 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі - Порядок), визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно п.4,5 Порядку - витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов'язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

Так, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що позивачем не дотримано порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого Постановою КМУ від 12 квітня 2017 р. № 261, в якому чітко зазначено, що «після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов'язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів», але доказів звернення позивача до відповідача із зазначеною вимогою, позивачем взагалі не надано, що позбавило його права у добровільному порядку виконати свої договірні зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських та його застосування до правовідносин у період звільнення відповідача з Національної поліції не можуть бути прийняті до уваги, оскільки були предметом дослідження суду першої інстанції, їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується колегія суддів, додаткового правового аналізу не потребують.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова