Ухвала

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 1805/4363/2012

провадження № 61-27025 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року на розгляд до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 09 лютого 2017 року разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2018 року підстави, наведені у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, визнано неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 24 червня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, а саме - навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 24 травня 2018 року, до 08 листопада 2018 року.

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому заявник посилається на те, що він не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного судового рішення, копію ухвали суду апеляційної інстанції не отримував, а також, перебуваючи в зоні бойових дій, виконуючи свій обов'язок по захисту територіальної цілісності та суверенітету країни, не мав можливості приділити увагу своїм цивільним справам.

Однак вказані причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки наведені підстави по суті є тими самими, що вже були визнані неповажними.

Відповідно до вимог частини третьої статті 328 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна норма міститься у статті 393 ЦПК України.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті

6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryovv. Ukraine).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 24 травня 2018 року вказані заявником підстави було визнано неповажними, а знову наведені причини для поновлення строку на касаційне оскарження аналогічні, тому є недостатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, клопотанняОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтоване.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, частиною третьою

статті 328 ЦПК України 2004 року, пунктом 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 серпня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта