ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 749/1005/17

Головуючий у першій інстанції - Шаповал З. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/12/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Бивалькевич Т.В.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: ОСОБА_3;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_3;

оскаржується рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди,

прізвище судді: Шаповал З.О.; місце та час ухвалення рішення: м. Сновськ, 14 год. 58 хв.; дата складання повного тексту рішення: 04 травня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом, в якому просила зобов'язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою, яка знаходиться в АДРЕСА_1 усунути перешкоди, що перелічені в акті №6 Сновської міської ради від 05 травня 2017 року, а саме, собачу буду з собакою, три молоді дерева, виноградну арку, квітник та огорожу з металевих штирів з частини земельної ділянки, що згідно проекту призначена для заїзду на земельну ділянку загального користування, надати дублікати ключів від замку хвіртки та від замку воріт.

Посилалась на те, що рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 06.06.2016 року відповідача зобов'язано усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування залізного паркану. В результаті примусового виконання судового рішення ВДВС, відповідачем восени 2016 року було демонтовано залізний паркан, але на території, що згідно проекту запланована для заїзду, виявились інші перешкоди, які в добровільному порядку ОСОБА_3 усунуті не були, що стало підставою для звернення за захистом свого права до суду.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою в АДРЕСА_1 шляхом демонтування з частини земельної ділянки, що згідно проекту призначена для заїзду, всіх перешкод, що перелічені в акті №6 Сновської міської ради від 05.05.2017 року, а саме, собачої буди з собакою, трьох молодих дерев, виноградної арки, квітника та огорожі з металевих штирів та надати ОСОБА_2 дублікат ключів від замку хвіртки та дублікат ключів від замку воріт. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначала, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що рішенням виконавчого комітету Щорської міської ради народних депутатів від 24 грудня 1997 року № 302 їй було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0449 кв.м. Також, звертала увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги про стягнення моральної шкоди, не вказавши доказів та фактів наявності психічних і душевних страждань, які ніби-то зазнала ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без зміни, у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що суд першої інстанції дослідив та врахував всі обставини справи та прийняв законне та обґрунтоване рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, її квартира складає 51/100 частин будинку.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06 жовтня 1992 року. Зазначена квартира складає 49/100 частини всього будинку.

Відповідно до положень договорів купівлі-продажу від 06 жовтня 1992 року житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 належні сторонам у справі, розташований на землях Щорської міської ради площею 880 кв.м..

Згідно копії акту обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 05.05.2017 року, проекту будівництва судом першої інстанції було встановлено, що встановлено, що заїзд до двох квартир було заплановано з вулиці Неретіна зі сторони частини будинку, що належить ОСОБА_3, а територія двору є землею загального користування. На земельній, що перебуває у спільному користуванні сторін, призначеній в тому числі і для заїзду на територію загального двору, ОСОБА_3 було облаштовано собачу буду з собакою, посаджено три молоді дерева, виноградну арку, квітник та збудовано огорожу з металевих штирів, що вбачається з акту обстеження, складеного комісією міської ради (а.с.42). За результатом обстеження комісією з питань добросусідства було рекомендовано ОСОБА_3 добровільно прибрати перешкоди з земельної ділянки, яка згідно проекту призначена для загального проїзду (а.с.42), однак вказане рішення комісії міської ради відповідачем виконано не було.

Наведені обставини також підтверджуються висновками судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3614-3617/18-24 від 26 грудня 2018 року, які було призначено апеляційним судом за клопотанням ОСОБА_3 Зокрема, за даними генерального плану робочого проекту двоквартирного житлового будинку райспоживспілки, виготовленого Чернігівським відділенням проектного інституту «Укропроект» у 1986 році, передбачено один проїзд до вигрібних ємкостей (ям), при цьому було досліджено і питання будівництва окремих проїздів транспорту у внутрішній двір до квартир № 1 та № 2, однак крім вже існуючого проїзду, щодо якого між сторонами виник спір, не представляється технічної можливості вирішити зазначене питання іншим шляхом (том 2 а.с. 35).

Порядок користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом, сторонами встановлено не було, між тим ОСОБА_3 на власний розсуд було встановлено залізний паркан, яким було перегороджено двір загального користування навпіл.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року позов ОСОБА_2 було задоволено та зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Зобов'язано усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1, шляхом демонтування залізного паркану, який самовільно встановлений відповідачем ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року рішення суду першої інстанції було змінено в частині мотивів задоволення позову, а в іншій частині залишено без зміни.

Зазначене рішення суду було виконано шляхом демонтажу збудованого ОСОБА_3 паркану та постановою Щорського ВДВС від 23.08.2016 року закінчено виконавче провадження.

Після виконання наведеного вище рішення суду з»ясувалось, що право позивача на безперешкодне користування двором загального користування не є остаточно відновленим, оскільки облаштування ОСОБА_3 за час існування паркану на території двору собачої буди, насадження дерев, винограду, квітнику та будівництво огорожі з металевих штирів позбавляє її права на проїзд до вигрібних ємкостей, які розташовані зі сторони її квартири.

За таких обставин, суд першої інстанції у відповідності з приписами ст.. 152 ЗК України, дійшов обґрунтованого рішення про те, що порушене право ОСОБА_2 на землекористування підлягає відновленню, шляхом зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування у АДРЕСА_1

Посилання ОСОБА_3 на те, що судом першої інстанції без належних правових підстав не було взято до уваги рішення виконавчого комітету Щорської міської ради народних депутатів від 24 грудня 1997 року № 302, яким їй було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0449 кв.м., були перевірені судом апеляційної інстанції, однак не можуть бути врахованими, оскільки в порядку, передбаченому законом, зазначене рішення реалізовано не було і права власності на окрему земельну ділянку відповідач не набула.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення морального відшкодування в сумі 500 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 виконавши рішення суду щодо знесення паркану, згодом повторно здійснила порушення прав у користуванні земельною ділянкою, чим заподіяла ОСОБА_2 моральну шкоду, яка полягала в порушенні права позивача на законне сподівання вільно володіти своїм майном.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди, а тому в наведеній частині рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення морального відшкодування.

Посилання суду першої інстанції в даному випадку на ст. 1167 ЦК України є безпідставними, оскільки спірні правовідносини врегульовані ЗК України.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правової допомоги в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи."

Відповідно до Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 08 грудня 2017 року та Акту виконаних робіт від 17 січня 2019 року адвокатом ОСОБА_4. були надані наступні види робіт при розгляді справи в суді апеляційної інстанції: написання відзиву на апеляційну скаргу, здійснення представництва прав та інтересів ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.

Із квитанції до прибуткового касового ордера № 13 від 17 січня 2019 року встановлено, що оплата здійснена за юридичні послуги адвоката в розмірі 2000 гривень.

Зважаючи на обставини цієї конкретної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню в сумі 500 грн. Такий розмір витрат на правничу допомогу апеляційний суд визначив співмірним із невеликою складністю вирішеного питання та обсягом послуг і виконаних робіт, наданих адвокатом на стадії розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 500 грн скасувати, постановивши нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення морального відшкодування.

В іншій частині рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2018 року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи в сумі 500 (п»ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Судді: