Справа № 182/1836/18
Провадження № 2/0182/976/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.01.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

за участю секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши у залі суду м. Нікополя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, третя особа: Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 24» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, третя особа: Комунальний заклад «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 24» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що з 15.08.1995 року вона була прийнята на посаду вчителя української мови і літератури КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 24», де працює по теперішній час. Крім того, вона працює вчителем української мови та літератури в інклюзивному класі з тижневим навантаженням: українська мова 3 години, українська література 2 години із дітьми з особливими потребами.

У кінці серпня 2017 року КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ст. № 24» було встановлено тижневе навантаження і визначено доплату у розмірі 25 % окладу за працю в такому класі. Ця доплата була внесена до тарифних списків, затверджених Відділом освіти і науки НМР, і погоджена з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації школи. За період з вересня по грудень 2017 року позивач отримувала підвищений розмір посадового окладу на 378,33 грн. щомісячно, та сумарно за чотири місяці їй було додатково виплачено 1513,32 грн. Проте, з січня 2018 року таке підвищення було безпідставно припинено та під тиском директора школи, що діяв в інтересах відповідача, позивач написала заяву про утримання з її заробітної плати виплачених їй 1513,32 грн. Крім того, ОСОБА_1 недоотримала надбавку у сумі 756,66 грн. за роботу в інклюзивному класі у січні-лютому 2018 року.

Усі звернення позивача щодо виплати їй доплати по заробітній платі на загальну суму 2269,98 грн. відповідач ігнорує, тому ОСОБА_1 для захисту своїх прав та інтересів вимушена звертатися до суду. Крім того, позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій Відділу освіти і науки НМР їй було завдано моральної шкоди, яка полягала у психологічному потрясінні, погіршенні стану здоровя. Також, їй необхідно було звертатися за професійною правовою допомогою, докладати зусиль для відновлення справедливості.

З урахуванням викладених обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що становить 25% підвищення ставки до посадового окладу за період з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року, у сумі 2269,98 грн., допустивши негайне виконання рішення, моральну шкоду, яку позивач оцінює у 2000,00 грн., та вартість послуг з надання їй юридичної допомоги.

Ухвалою суду провадження по справі було відкрито за призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.61). Розяснено відповідачу його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам та третій особі.

Не погодившись із позовними вимогами, начальник відділу освіти і науки Нікопольської міської ради у встановлений судом строк подав відзив на позов (а.с.68-88).

Посилається на те, що з 01.09.2017 року у звязку з відсутністю належного законодавчого врегулювання заробітна плата позивачу нараховувалася відповідно до тарифікаційних списків на 2017-2018 роки з урахуванням підвищення посадового окладу в розмірі 25% відповідно до п. 29 Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15.04.1993 року № 102 та Порядку організації інклюзивного навчання в загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 872 від 15 травня 2011 року. Проте, зазначені нормативні документи регулювали оплату праці в спеціальних навчальних закладах або спеціальних класах чи групах у навчальних закладах для таких дітей. В той же час, клас з інклюзивним навчанням це типовий клас навчального закладу, у якому може навчатися не більше трьох учнів з особливими освітніми потребами, вони не складають групи або класи.

10.01.2018 року Міністерством освіти і науки були надані розяснення за № 1/11-312, відповідно до яких підвищення посадових окладів за роботу в інклюзивних класах нормативними документами не передбачено. Таким чином, відповідач помилково врахував таке підвищення при складанні тарифікаційних списків на 2017-2018 навчальний рік та з 01 січня 2018 року заробітна плата нараховувалась без урахування підвищення посадового окладу на 25 %.

У лютому 2018 року, відповідно до письмової згоди працівника, з його заробітної плати відбулося відрахування нарахованих коштів на загальну суму 1513,32 грн. за період з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року у розмірі 20 % , згідно наказу відділу освіти і науки Нікопольської міської ради від 05 лютого 2018 року та на підставі ст.ст. 127,128 КЗпП України.

Також зазначила, що Галузева угода між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки несе рекомендаційний характер, а сторонами додатково не врегульовано порядку нарахувань такого підвищення.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2018 року № 72 внесено зміни і доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1096 «Про встановлення розміру доплати за окремі види педагогічної діяльності» та педагогічним працівникам встановлено доплату за роботу в інклюзивних класах у граничному розмірі 20 %. Тому заробітна плата позивача з 21 лютого 2018 року нараховується з урахуванням такої доплати в межах фонду заробітної плати, за години роботи в інклюзивному класі. Також вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, у звязку з чим у позові просила відмовити у повному обсязі .

Третя особа про розгляд справи у суді повідомлялася належним чином, жодних пояснень на позов або заяв суду від її представника не надходило.

Відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, з 15.08.1995 року ОСОБА_1 на підставі наказу № 156 за переводом прийнята на посаду вчителя української мови та літератури КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа № 24» (а.с.9,11). Крім того, позивач працює в класі з інклюзивним навчанням з тижневим навантаженням: українська мова 3 години, українська література 2 години (а.с.10).

Згідно листа Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради № 141 від 15.03.2018 року, заробітна плата ОСОБА_1 з 01.09.2017 року по 21.12.2017 року нараховувалася відповідно тарифікаційних списків на 2017-2018 роки з урахуванням підвищення посадового окладу в розмірі 25% відповідно до пункту 29 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом МОН № 102 від 15.04.1993 року (зі змінами) та Порядку організації інклюзивного навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, затвердженого постановою КМУ № 872 від 15.05.2011 року.

10.01.2018 року Міністерство освіти і науки надало розяснення № 1/11-312 «Щодо підвищення посадових окладів за роботу в інклюзивних класах», відповідно до якого підвищення посадових окладів за роботу в інклюзивних класах нормативними документами не передбачено. Тому з 01.01.2018 року заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалася без урахування підвищення посадового окладу на 25 %.

З 21.02.2018 року постановою КМУ № 72 від 14.02.2018 року внесено зміни і доповнення до постанови КМУ № 1096 від 25.08.2004 року «Про встановлення розміру доплати за окремі види педагогічної діяльності» педагогічним працівникам встановлено доплату за роботу в інклюзивних класах у граничному розмірі 20 %. Відповідно до вищезазначеної постанови КМУ № 72 від 14.02.2018 року, наказу по відділу освіти і науки № 55-г від 27.02.2018 року та згідно наданих наказів керівником закладу щомісячно, з 21.02.2018 року заробітна плата позивачу нараховується з урахуванням доплати в граничному розмірі 20% в межах фонду заробітної плати, за години роботи в інклюзивних класах (а.с.16).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 15.03.2018 року за період з вересня 2017 року по грудень 2017 року їй було виплачено 1513,32 грн. за роботу в класі з інклюзивним навчанням, щомісячно по 378,33 грн. При цьому середньомісячна заробітна плата становить 9611,24 грн. (а.с.17).

Сторонами визнано, що в лютому 2018 року із заробітної плати ОСОБА_1 було відраховано кошти за період з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року в розмірі 20 % посадового окладу відповідно до письмової згоди працівника, наказу відділу освіти і науки НМР № 33-г від 05.02.2018 року та керуючись ст.ст. 127,128 КЗпП у сумі 1513,32 грн. (а.с.16).

Вирішуючи питання про законність відрахування нарахованих позивачеві за період з 01.09.2017 року по 31.12.2017 року коштів на загальну суму 1513,32 грн. та про законність нараховування їй з січня 2018 року заробітної плати без урахування підвищення посадового окладу на 25 %, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно положень ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата, це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється, крім іншого, на підставі колективних договорів. Суб'єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, обєднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об'єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до п.п. 28,29 Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15 квітня 1993 року № 102, у закладах освіти загального типу, які мають класи (групи) спеціального призначення (з особливим режимом), оплата праці педагогічних працівників та помічників вихователів за підвищеними ставками(окладами) здійснюється тільки за години роботи в цих класах (групах); Керівним працівникам діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним процесом, педагогічним працівникам та помічникам вихователів загальноосвітніх, вищих I-II рівнів акредитації, професійно технічних навчальних закладів (або за наявності в них груп) для дітей, які потребують корекції фізичного та/або розумового розвитку, посадові оклади (ставки заробітної плати) підвищуються на 25 відсотків.

Таким чином, вказана Інструкція дійсно регулює надбавки тільки в спеціалізованих школах та групах.

Разом з тим, сторони Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України та Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки, що зареєстрована у міністерстві соціальної політики України 15 грудня 2016 року за № 31, яка згідно п. 1.2, п. 1.4 є нормативним актом соціального партнерства і її положення є обов'язковими для включення до колективних договорів, угод нижчого рівня, рекомендують керівникам закладів освіти встановлювати педагогічним та іншим працівникам, які працюють з ВІЛ-інфікованими дітьми, підвищені розміри посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до пунктів 28, 29 та 31 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 № 102, а також надбавку за складність у роботі в розмірі до 50% посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 (п. 6.3.23 Угоди) тому педагогічним та іншим працівникам, які працюють в інклюзивних класах, ставки заробітної плати мають підвищуватися на умовах колективно-договірного регулювання на 20 %, а також їм має встановлюватися надбавка за складність в розмірі до 50 % за роботу з дітьми в таких класах.

Відповідно до Колективної угоди між відділом освіти і науки Нікопольської міської ради та Нікопольським міськкомом Профспілки працівників освіти і науки України на 2017-2020 роки, передбачено встановлювати педагогічним та іншим працівникам, які працюють в інклюзивних класах (групах) та з ВІЛ-інфікованими дітьми, підвищені розміри посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до п.п. 28,29,31 Інструкції про порядок нарахування заробітної плати працівникам освіти, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки від 15 квітня 1993 року № 102, а також надбавку за складність роботи у розмірі до 50 % посадових окладів (ставок заробітної плати) відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 (п. 6.3.23.Галузевої угоди). (а.с. 20-22).

Аналогічне підвищення також вбачається у п. 3.1.32 змін до колективного договору між директором та профспілковим комітетом первинної профспілкової організації комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» на 2016-2017 роки, схвалених загальними зборами трудового колективу комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24» (протокол від 28 березня 2017 року № 2) (а.с.23).

Згідно загальних положень вказаної Колективної угоди, зокрема п.п. 1.7,1.8,1.9 начальник відділу освіти і науки Нікопольської міської ради взяв на себе зобовязання дотримуватися вимог чинного законодавства України, зокрема законодавства про колективні договори і угоди, працю, освіту, та виконувати положення цієї колективної угоди; сторони підтвердили реальність забезпечення прийнятих і узгоджених зобовязань, обовязковість їх виконання Начальником відділу, директорами загальноосвітніх шкіл, завідувачами дошкільних навчальних закладів, позашкільних навчальних закладів, працівниками і Міськкомом Профспілки; положення колективної угоди є обовязковими щодо внесення їх до колективних договорів закладів освіти міста, підпорядкованих відділу освіти і науки Нікопольської міської ради (а.с.21).

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до ст.ст. 5,9 Закону України «Про колективні договори і угоди», умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства,є обов'язковими для підприємств,на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами.

Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Також згідно ст. 6 Закону України «Про колективні договори і угоди», забороняється будь-яке втручання, яке може обмежити законні права працівників та їх представників або заборонити їх здійснення, з боку органів представницької і виконавчої влади та господарського управління, політичних партій, роботодавців при укладенні та виконанні колективних договорів, угод.

Крім того, ст. 18 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачає відповідальність за порушення і невиконання колективного договору, угоди.

Відповідно до вимог ст. 32 КЗпП України та п. 5.3.17 Галузевої угоди про зміну істотних умов праці, зокрема розмірів оплати,працівники мають бути повідомлені не пізніше ніж за два місяці. Ст. 103 Закону України «Про оплату праці» зобовязано власника або уповноваженого ним органу повідомити працівників про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення не пізніше як за два місяці до такої зміни.

Виходячи з викладених норм діючого законодавства, судом встановлено порушення трудових прав ОСОБА_1 щодо припинення виплати їй підвищеного окладу за роботу з дітьми з особливими освітніми потребами в класах з інклюзивним навчанням з січня 2018 року та відрахування з її заробітної плати нарахованих за період з 01.09.2017 року по 31.12. 2017 року коштів на загальну суму 1513,32 грн. Крім того, за січень та лютий 2018 року позивач безпідставно недоотримала 756,66 грн. (щомісяця по 378,33 грн.).

Тому позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача з відділу освіти і науки Нікопольської міської ради заборгованості по заробітній платі у розмірі 2269,98 грн. (1513,32 грн. + 756,66 грн.) є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що позивач внаслідок порушення її трудових прав зазнала моральної шкоди, яка виразилася в тому, що вона перенесла нервові переживання, морально-психологічне потрясіння, повязані з недоотриманням заробітної плати, затратою особистого часу на численні звертання за розясненнями до відповідних органів та структур (а.с.14,15,24-43), звертанням за юридичною допомогою.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із зазначеного, суд, з урахуванням обставин справи, обсягу душевних страждань позивача внаслідок зазначених дій відповідача, вважає розмір моральної шкоди, визначений позивачем у розмірі 2000 грн. 00 коп. завищеним. Доказів погіршення свого стану здоровя ОСОБА_1 не надала. На думку суду, враховуючи вимоги розумності та справедливості, достатнім розміром відшкодування моральної шкоди буде 500 грн. 00 коп.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Отже, суд приходить до висновку про те, що сторони за час розгляду справи в суді розпорядилися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням зменшеного розміру моральної шкоди.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 32, 94, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 5,6,7,9, 18 Закону України «Про колективні договори і угоди України», ст.ст. 4, 12, 13, 49, 81,141, 263, 265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 2269 (дві тисячі двісті шістдесят девять) грн. 98 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення платежу не більше, ніж за один місяць.

Стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради () на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2019 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_2