Справа № 603/150/19
Провадження № 2/603/174/2019
"10" квітня 2019 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді Галіяна І. М.
секретаря судового засідання Бішко І.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
предмет позову: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2, про визнання останнього таким, що втратив право користування житлом, а саме, житловим будинком що розташований за адресою: вул.Центральна №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області.
Вимоги позивача мотивовані тим, що вона є власником житлового будинку по вул.Центральна (вул.Леніна) №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на будинок №147 по вул.Центральна (вул.Леніна) №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області виданим комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», який виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: ВКТ №588105, виданий 20.09.2008 року, зареєстровано в реєстрі №2651, видавник: Монастириська державна нотаріальна контора. В даному будинку крім неї зареєстрований ОСОБА_2..
З 2013 року відповідач не проживає у вказаному житловому будинку та не зявляється.
Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 13.03.2019 року про відкриття провадження в справі вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.04.2019 року Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів.
ІІІ. Позиції сторін.
Протягом пятнадцяти днів відповідачем до початку розгляду справи по суті не було подано: заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з обґрунтуванням причин такого заперечення та відзиву на позовну заяву.
Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи за допомогою розміщення повідомлення на WEB сторінці Монастириського районного суду Тернопільської області.
Позивачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Клопотання про відкладення розгляду справи з причин зазначених в ч. 4 ст. 279 ЦПК України сторонами не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по вул.Центральна (вул.Леніна) №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно на будинок №147 по вул.Центральна (вул.Леніна) №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської області виданим комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», який виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: ВКТ №588105, виданий 20.09.2008 року, зареєстровано в реєстрі №2651, видавник: Монастириська державна нотаріальна контора.
Згідно довідки виданої Ковалівською сільською радою за №52 від 08.02.2019 року встановлено, що за адресою: вул.Центральна №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської, крім власника житлового будинку зареєстрований її зять ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач по справі.
Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання втрати ОСОБА_2 права на користування житлом є відсутність останнього протягом року за місцем реєстрації.
Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації, вул.Центральна (колишня Леніна) №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської, підтверджується: Актом обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 за №4 від 08.02.2019 року, згідно якого при опитуванні сусідів встановлено, що в житловому будинку по вул.Центральна №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської громадянин ОСОБА_2 більше пяти років не проживає.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірному будинку.
А тому аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач протягом останніх пяти років не користується житловим приміщенням (будинком), що по вул.Центральна №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської, який належить на праві власності позивачу, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати такими, що втратив право користування вказаним житлом.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282 ЦПК України, ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, 72 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1, що знаходиться за адресою: вул.Центральна (вул.Леніна) №147 с.Ковалівка Монастириського району Тернопільської.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 10.04.2019 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (паспорт серії МС №308097, ІПН НОМЕР_1) проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 Тернопільської.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (паспорт серії МС №079883) зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 Тернопільської
Суддя ОСОБА_3