Постанова

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 523/13272/13-ц

провадження № 61-26906св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Суворова В. О., Сватаненка В. І., Артеменка І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника

У червні 2008 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання, визнання заповіту недійсним та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

У липні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що частка відповідача є незначною.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання, визнання заповіту недійсним та визнання права власності у порядку спадкування за законом залишено без розгляду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 84 000 грн, що розміщені на депозитному рахунку Управління державної судової адміністрації Одеської області.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок сплати вартості 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 грошові кошти у розмірі 84 000 грн, які розміщені на депозитному рахунку територіального управління державної судової адміністрації Одеської області.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та заяву ОСОБА_7, яка приєдналася до апеляційної скарги, задоволено. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 27 січня 2014 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 відмовлено.

18 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на її користь понесених судових витрат, пов'язаних з наданням їй правової допомоги в розмірі 19 221 грн.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_4 судових витрат, пов'язаних з наданням адвокатом ОСОБА_8 їй правової допомоги у розмірі 19 221 грн, залишено без задоволення.

Ухвалу суду мотивовано тим, що позивачем не доведено той факт, що адвокат ОСОБА_8 відповідно до договору про надання юридичних послуг від 26 листопада 2012 року надавав їй правову допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до цього ж суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом залишено поза увагою факт надання адвокатом ОСОБА_8 юридичних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 26 листопада 2012 року та акта приймання виконаних робіт за № 1, згідно з яким адвокат надав заявнику послуги з консультування та складання процесуальних документів у загальному обсязі 43 год., що еквівалентно 19 221 грн. Висновки апеляційного суду про те, що матеріали справи не містять складених та поданих адвокатом ОСОБА_8 процесуальних документів, не спростовують факт надання таких послуг заявнику. Крім того, судом залишено поза увагою рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 28 лютого 2017 року, яким відмовлено в притягненні до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_8

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу позивачем до суду не подано.

Мотивувальна частина

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статті 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України 2004 року особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 40 ЦПК України 2004 року представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 відповідно до довіреності від 11 квітня 2006 року уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси у суді (а. с. 65, т. 1).

Під час судового засідання 11 липня 2008 року інтереси ОСОБА_5 представляв ОСОБА_6 на підставі вказаної довіреності (а. с. 48, т. 1). 30 вересня 2008 року ОСОБА_6, як представник ОСОБА_5, подав заяву про відкладення слухання справи (а. с. 60, т. 1). 12 листопада 2008 року ОСОБА_6 подав до суду клопотання про забезпечення доказів (а. с. 98, т. 1). 13 листопада 2008 року, 22 січня 2009 року та 25 лютого 2009 року відбулися судові засідання, в яких інтереси ОСОБА_5 представляв ОСОБА_6 (а. с. 99, 118, 125, т. 1). 25 березня 2009 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подав заяву про відкладення розгляду справи (а. с. 133, т. 1). У судових засіданнях, які відбулися 29 квітня 2009 року, 17 червня 2009 року, 07 вересня 2009 року, 21 жовтня 2009 року та 26 листопада 2009 року, інтереси позивачки представляв ОСОБА_9 (а. с. 134, 145, 149, 156, 163, т. 1).

На підставі ордеру від 22 квітня 2010 року інтереси ОСОБА_5 представляв ОСОБА_10, який подав заяву про відкладення слухання страви (а. с. 179, 180, 181, т. 1).

ОСОБА_5 відповідно до довіреності від 08 лютого 2011 року знову уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси у судах (а. с. 215, т. 1, а. с. 14, т. 2).

Інтереси позивачки у судовому засіданні, яке відбулося 09 лютого 2011 року, представляв ОСОБА_6 (а. с. 216, т. 1).

30 січня 2011 року ОСОБА_5 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2010 року (а. с. 223-225, т. 1). У суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6, які були сповіщені належним чином, участі не брали (а. с. 246-282, т. 1). Апеляційна скарга ОСОБА_5 була задоволена частково, ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2010 року скасована, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с. 283, т. 1).

26 листопада 2012 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_4 було задоволено частково (а. с. 26, т. 2).

06 грудня 2012 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 28, т. 2). 11 грудня 2012 року ОСОБА_5 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2012 року (а. с. 30-33, т. 2). 01 лютого 2013 року, 26 лютого 2013 року відбулися судові засідання в Апеляційному суді Одеської області, в яких брали участь ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 (а. с. 45, 68, т. 2). Під час судового засідання ОСОБА_6 подав заяву про залучення письмових доказів (а. с. 62, т. 2).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2012 року залишено без змін (а. с. 74, т. 2). ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про надання посвідчених копій рішення Суворовського районного суду від 26 листопада 2012 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2013 року (а. с. 75, т. 2). 13 травня 2013 року відбулося засідання в Апеляційному суді Одеської області за скаргою ОСОБА_7 на рішення Суворовського районного суду від 26 листопада 2012 року, в якому ОСОБА_6 представляв інтереси ОСОБА_5 (а. с. 106, т. 2). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2013 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 (а. с. 111, т. 2).

06 березня 2013 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 склав та подав касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду від 26 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області, а також подав заяву про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень (а. с. 116-118, 119, 127, 128, т. 2). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 05 квітня 2013 року клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено, зупинено виконання рішення Суворовського районного суду від 26 листопада 2012 року (а. с. 104, т. 2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року касаційна скарга представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволена частково. Рішення Суворовського районного суду від 26 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області скасовано, справу передано на розгляд до суду першої інстанції (а. с. 142, т. 2).

У суді першої інстанції 13 вересня 2013 року ОСОБА_6 заявив клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, яке ухвалою суду першої інстанції було задоволено (а. с. 150, 153, т. 2). 05 вересня 2013 року ОСОБА_6 подав заяви про виключення з кола третіх осіб та ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 157, 158, т. 2). 02 жовтня 2013 року ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 брали участь у судовому засіданні (а. с. 173, т. 2), 04 жовтня 2013 року ОСОБА_6 заявив клопотання про роздрукування технічного запису судового засідання (а. с. 177, т. 2). 04 грудня 2013 року ОСОБА_6 звертався із заявами до суду першої інстанції (а. с. 216-219, т. 2).

20 січня 2014 року ОСОБА_6, як представник ОСОБА_5, подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився у той же день (а. с. 207, т. 2). 22 січня 2014 року ОСОБА_6 подав заперечення на позов ОСОБА_4 (а. с. 213, т. 2). У січні ОСОБА_6 звернувся із заявою про залучення до участі у справі третіх осіб (а. с. 224, т. 2). 27 січня 2014 року відбулося судове засідання суду першої інстанції, в якому брав участь представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (а. с. 229).

27 січня 2014 року рішенням Суворовського районного суду позов ОСОБА_4 задоволено. 03 лютого 2014 року ОСОБА_6 відповідно до своєї заяви отримав копію вказаного рішення (а. с. 234, 235, т. 2). 03 лютого 2014 року ОСОБА_6 звернувся з заявою про роз'яснення рішення суду (а. с. 236, т. 2).

ОСОБА_5 відповідно до довіреності від 04 лютого 2014 року уповноважила ОСОБА_6 представляти свої інтереси у судах (а. с. 249, т. 2 ). У судовому засіданні, яке відбулося 26 лютого 2014 року в суді першої інстанції, ОСОБА_6 брав участь у справі (а. с. 290, т. 2), а також ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2014 року, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та заяву про отримання процесуальних документів (а. с. 257, 264, т. 2). 14 березня 2014 року ОСОБА_6 звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження (а. с. 290, 291, 292, т. 2). 23 квітня 2014 року відбулося засідання в Апеляційному суді Одеської області по цій справі, в якому брав участь ОСОБА_6 (а. с. 322, т. 2). У той самий день Апеляційним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та заяву ОСОБА_7, яка приєдналася до апеляційної скарги, задоволено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 відмовлено (а. с. 326, т. 2). Копію зазначеного рішення отримав ОСОБА_6 (а. с. 326, 331, т. 2).

Під час розгляду справи по суті ОСОБА_5 не надавала суду відомостей про ОСОБА_8, як свого представника у справі, а також про підстави його участі у розгляді справи.

Таким чином, доводи ОСОБА_5 про участь адвоката ОСОБА_8 у розгляді цієї справи як її представника та його юридичне супроводження під час складання та подання процесуальних документів спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких процесуальні документи підписувалися і подавалися в інтересах ОСОБА_5 її представником - ОСОБА_6

Колегія суддів не заперечує можливість отримання стороною у справі кваліфікованої правової допомоги під час розгляду справи не лише від ОСОБА_6, але й від іншої особи, оскільки цивільне процесуальне законодавство України не обмежує кількість представників особи, які можуть брати участь у судовому процесі.

Водночас доведення обставин щодо понесення та розміру судових витрат, а також щодо наявності підстав для їх компенсації покладається на сторону та її представника.

Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 28 лютого 2017 року про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_8 не має правового значення для вирішення по суті питання за заявою ОСОБА_5

Отже, апеляційний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_5 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на її користь понесених судових витрат у розмірі 19 221 грн, пов'язаних з наданням їй правової допомоги адвокатом ОСОБА_8

Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди ОСОБА_5 з мотивами оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник