Справа № 302/60/19
№ 2/302/68/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

04.04.2019 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю:

секретар с/з Гажук Н.В.,

представник позивача - адвокат Белла В.М.,

треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник відповідача - адвокат Керита М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

11.01.2019 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вищевказаною заявою, яку обгрунтувала так. Позивачка вважає себе власником ж/будинку АДРЕСА_1. Позивачка належний їй будинок заповіла своєму сину ОСОБА_3. Останній проживає у вищевказаному ж/будинку разом із своєю сім'єю, а саме з дочкою ОСОБА_4 та внуком ОСОБА_8. В 2014 році її внучка ОСОБА_4 уклала шлюб із гр. ОСОБА_7. За цих підстав ОСОБА_7 з 2014 року став проживати спільно з ОСОБА_4 у вищевказаному ж/будинку і 17.07.2015 року вона дала згоду на реєстрацію його місця проживання в цьому будинку. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Міжгірською с/р від 28.12.2018 р. № 02-11/583 в будинку по АДРЕСА_3, зареєстровані наступні громадяни: син позивачки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 03.05.1978 р.; внучка позивачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 13.03.1996 р.; відповідач - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований з 17.07.2015 року; правнук позивачки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований з жовтня 2014 року.

Спільне сімейне життя внучки позивачки ОСОБА_4 із відповідачем ОСОБА_7 не склалося, тому починаючи з кінця 2016 року вони припинили спільне проживання, і відповідач переїхав на постійне місце проживання до батьківського будинку в АДРЕСА_2, де проживає до цього часу. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.03.2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано. Відповідач вже більше двох років спільно з дружиною за адресою: АДРЕСА_3, не проживає та не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача позивачка підтверджує Актом обстеження матеріально-побутових умов. За вищенаведеного та з підстав передбачених ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" позивачка вважає, що відповідач втратив право користування ж/приміщенням - будинком АДРЕСА_3 , у зв'язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини, відсутністю за місцем реєстрації, а тому просить суд визнати ОСОБА_7 таким, що втратив право користування ж/приміщенням та таким способом захистити її право користування і розпорядження своїм майном, оскільки відповідач добровільно змінювати місце реєстрації проживання не бажає.

19.01.2019 року згідно ухвали судді Міжгірського районного суду Закарпатської області прийнято позовну заяву ОСОБА_6 до розгляду та відкрито провадження у справі.

08.02.2019 року до суду стороною відповідача подано відзив на позов з таких обгрунтувань. Вказані обставини у позові не відповідають дійсності. Зокрема сторона відповідача, вважає, що позивачка ОСОБА_6 не є власником ж/будинку АДРЕСА_3, відповідно до норм ст.ст. 316, 317 ЦК УКраїни, бо на її ім'я відсутні правовстановлюючі документи на це майно. Земельна ділянка під вказаним ж/будинком передана п.132 рішення ХХІ сесії ХХІІ скликання Міжгірської селищної ради від 28.11.1997 року "Про передачу у приватну власність, постійне користування земельних ділянок та розгляд земельних спорів" ОСОБА_3, який не є стороною у справі. Згідно довідки Міжгірської с/ради від 28.12.2018 року № 02-11/583, головою дворогосподарства є саме ОСОБА_3, а не позивачка ОСОБА_6 Відповідач не з власної волі припинив проживати у вищевказаному ж/будинку, зокрема після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 (внучкою позивачки) він змушений був тимчасово залишити місце реєстрації через постійні сварки з дружиною. Однак у цьому ж/будинку залишилися його особисті речі, а також майно нажите за час шлюбу спільно з дружиною ОСОБА_4. Окрім цього, житлова площа житлового будинку та кількість кімнат в ньому не дозволяє йому спільно проживати із іншими мешканцями цього будинку. Іншого належного житла відповідач немає.Тому на даний час проживає у будинку матері в АДРЕСА_2. За цих підстав відповідач вважає, причини його відсутності у вказаному ж/будинку поважними, а тому застосування до вказаних правовідносин норм ст. 405 ЖК є безпідставним. За цих підстав сторона відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду від 18.03.2019 року, за клопотанням сторони позивача, у справу залучено третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4

02.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Белла В.М. заявлений позов підтримав, просить такий задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Керита М.В. позов заперечила повністю, з обгрунтувань наведених у відзиві. Просить відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову.

Треті особи без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов ОСОБА_6 не заперечили, підтвердили, що обставини наведені в позовній заяві відповідають дійсності. Просять заявлений ОСОБА_6 позов задовольнити. Додатково пояснили таке. Відповідач зареєстрований у будинку АДРЕСА_3, разом із ними за однією адресою, хоча фактично не проживає спільно з ними в одному будинку з 2016 року. Надати свої доходи для оформлення ними субсидії на комунальні послуги відповідач не бажає, а також не бере участі в утриманні ж/будинку. Фактично ОСОБА_7 на даний час проживає у батьківському будинку в с.Запереділля, де проживав та був зареєстрований до одруження з ОСОБА_4

Суд, дослідивши представлені письмові докази, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, прийшов до висновку, що позов є обгрунтованим, підтверджений належними доказами та підлягає до задовольнення з таких підстав.

Судом установлено такі обставини.

ОСОБА_6 з 1967 р. обліковується володільцем (забудовником) житлового будинку по АДРЕСА_4, на присадибній земельній ділянці площею 700 кв.м. З 1976 р. ОСОБА_6 має зареєстроване місце проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5. Згідно рішення виконкому Міжгірської селищної ради № 98 від 15.08.1985 р. ОСОБА_6 одержала дозвіл на добудову житлового будинку по АДРЕСА_3 (літньої кухні, ванни, кладовки, коридора, котельні, загальним розміром 8х4 м). План житлового будинку і добудови до нього зафіксовані на генеральному плані (схемі) забудови смт.Міжгір'я з реєстрацією в підприємстві технічної інвентаризації. Згідно рішення Міжгірської селищної ради від 28.11.1997 р. ОСОБА_3 (син позивачки ОСОБА_6) передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га, як мешканцю АДРЕСА_3, для обслуговування житлового будинку. 04.07.2014 р. відповідач ОСОБА_7 і ОСОБА_4 (дочка ОСОБА_3 і внучка ОСОБА_6) зареєстрували шлюб. Після одруження 17.07.2015 р. ОСОБА_7 за усною згодою ОСОБА_6 і ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстрував місце проживання як член сім'ї (чоловік ОСОБА_4) за адресою АДРЕСА_3. Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14.03.2018 р. (справа № 302/140/18) розірвано шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_4. Відповідач ОСОБА_7 з грудня 2016 р. припинив спільно проживати з сім'єю за зареєстрованою адресою із того часу фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 (у будинку матері). Станом на час розгляду справи і винесення судового рішення відповідач ОСОБА_7 обліковується зареєстрованим у будинку АДРЕСА_3. За цією ж адресою зареєстровані і фактично проживають ОСОБА_3 (як голова дворогосподарства), ОСОБА_4 (дочка) і ОСОБА_8 (син ОСОБА_4 і внук ОСОБА_6). За інформаційними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності, інші речові права, на будинок АДРЕСА_3 не зареєстровані.

Встановлені обставини підтверджені письмовими доказами: довідками і рішеннями Міжгірської селищної ради, записами в паспортах гр.України сторін і третіх осіб, технічною документацією на житловий будинок АДРЕСА_3 з відповідними записами, довідками про склад сім'ї і реєстрацію, рішення суду, актами цивільного стану. Ці ж обставини, визнані сторонами, і по суті , не оспорюються.

Із встановлених обставин видно, що відповідач ОСОБА_7 як колишній член сім'ї (чоловік ОСОБА_4 і зять ОСОБА_6) проживав і зареєструвався в зазначеному житловому будинку як член сім'ї за усної згоди володільця цього житла (забудовника і власника) та членів його сім'ї. Натомість ОСОБА_7, будучи членом сім'ї власника житла фактично не проживав з своєю сім'єю із сім'єю власника житла більше року без поважних причин, бо фактично припинив сімейно-шлюбні відносини з ОСОБА_4 Будь-яких домовленостей (договорів, угод) ОСОБА_7 ні з позивачем , ні з членами його сім'ї не мав і не укладав. Ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування чи розпорядження своїм майном. Право на захист цивільних прав та інтересів має кожна особа у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав чи інтересів судом передбачено ст. 16 ЦК України, зокрема способами: припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення, а також інші способи, встановленими законом або договором ( ст.16 ч.2 ЦК України). Згідно з ст.7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Системний аналіз викладених правових норм та обставин справи приводить суд до висновку, що відповідач втратив фактично інтерес до зареєстрованого ним місця проживання. Відповідач не бере участь в утриманні житла, не сплачує комунальних послуг. Позивач і треті особи внаслідок бездіяльності відповідача не можуть оформити субсидію.

Отже, права позивача підлягають захисту згідно з ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 316, ч.1 ст.317, 319 ЦК України. Доводи представника відповідача, що він не має іншого житла і проживає в будинку матері з поважних причин внаслідок розриву шлюбних стосунків з ОСОБА_4, а також те, що будинок матері має недостатню житлову площу, суд відхиляє, бо ці доводи не підтверджені належними доказами, визнаються судом надуманими.

Судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору згідно з ст. 141 ч.1 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 судові витрати у виді судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 09 .04.2019 р.

Суддя: В. П. Кривка