ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/599/17 Головуючий суддя І інстанції Сиротников Р.Є.
Провадження № 22-ц/818/507/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2018 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа ОСОБА_4 про анулювання актового запису про розірвання шлюбу та зобов'язання відповідача анулювати актовий запис про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Московського районного у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, третя особа ОСОБА_4 про анулювання актового запису про розірвання шлюбу та зобов'язання відповідача анулювати актовий запис про розірвання шлюбу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити її заяву про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року по справі № 643/599/17, задовольнивши її позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої безпідставно надав перевагу у якості доказу ксерокопії виписки з рішення Комінтерніського районного суду м. Харкова від 02 січня 1989 року по справі №2-366/1989, яка не є належним доказом, оскільки він не завірений її підписом, як того вимагає ч. 5 ст. 95 ЦПК України. Натомість до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами нею було долучено Довідку № 27144 від 21.06.2018, видану Комінтерніським районним судом м. Харкова. Про те, що справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 була залишена без розгляду. Зазначений доказ свідчить про те, що органами РАЦС неправомірно було вчинено актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

ОСОБА_4 суду було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Послалась на те, що не можуть вважатись нововиявленими обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були вчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 03.07.2018 (826/1708/13-а) та від 02.08.2018 (справа №6/291), не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2017 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_3 02.07.2018 звернулась до суду із заявою про перегляд вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вимог заяви вказала, що після набрання рішенням суду першої інстанції за її позовом законної сили, у червні 2018 року вона повторно звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з метою отримання більш детальної інформації щодо справи №2-366/1989, у зв'язку із чим отримала довідку №27144 від 21.06.2018, в якій зазначено, що «02.01.1989 суддею Забарой І.О. розглядалась цивільна справа №2-366/1989 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу. Справа залишалась без розгляду. Рішення суду не зберіглося». Заявник вказує, що виходячи зі змісту вказаної довідки, рішення суду про розірвання шлюбу по справі №2-366/1989 взагалі не існує і не приймалось, а справа залишена без розгляду, що, на її думку, є істотною обставиною для прийняття рішення у цій справі та свідчить що актовий запис цивільного стану №1307 від 10.11.1998 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 складено відповідачем у справі безпідставно.

В судовому засіданні заявник вимоги, викладені в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, підтримала та просила суд заяву задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення суду від 20.12.2017 за нововиявленими обставинами заперечувала, посилаючись, крім іншого, на наявність певних сумнівів у відомостях, що викладені в довідці Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.06.2018, оскільки в 2017 році заявнику в Комінтернівському районному суді м. Харкова видано саме виписку з рішення суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 із відміткою про набрання вказаним рішенням суду законної сили.

В наявних в матеріалах справи письмових запереченням проти заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами представник відповідача - начальник Московського районного у м. Харкові відділу ДРАЦС ГТУЮ - К.В. Нестеренко, наполягала на законності складеного 10.11.1998 актового запису №1307 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в наданих до суду письмових запереченнях проти задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами заперечував, вважаючи що обставини, які заявник вважає нововиявленими та в зв'язку із якими просить переглянути рішення суду, не можуть вважатися нововиявленими, оскільки фактично вказані обставини заявник встановлює на підставі доказів, які нею не були своєчасно подані до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом, 18.01.2017, ОСОБА_3 долучала до позовної заяви в якості письмового доказу копію довідки, виданої Комінтернівським районним судом м. Харкова (а. с. 12) та копію витягу з рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.1989 з цивільної справи №2-366/1989 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу (а. с. 13). З вказаного письмового доказу вбачається, що рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили.

Справа перебувала на розгляді суду понад 11 місяців, за цей період часу вказані докази сторонами по справі не спростовані, їх належність та допустимість встановлена судом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що факт звернення заявника до Комінтернівського районного суду м. Харкова за отриманням більш детальної інформації та отримання нею довідки від 21.06.2018, свідчить, на думку суду, лише про бажання позивача добитися нового слухання справи та нового її вирішення, не зважаючи на наявність остаточного та обов'язкового рішення суду.

Заявник в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не навела жодних доказів того, що вона не мала реальної можливості звернутися за «отриманням більш детальної інформації» до закінчення розгляду справи судом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, ОСОБА_3 не було доведено, що на період розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції у неї існували реальні труднощі, що перешкоджали її повторному зверненню до Комінтернівського районного суду м. Харкова для отримання інформації стосовно справи за її позовом, що перебувала у провадженні суду у 1989 році.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що долучені ОСОБА_3 до її позовної заяви докази належним чином не посвідчені, а тому не є належними, оскільки такі доводи свідчать лише про те, що отримана нею довідка є новим доказом, а не нововиявленими обставинами.

Як вбачається з рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 року за позовом ОСОБА_3 до Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області про анулювання актового запису, зобов'язання вчини певні дії, в обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначала, що згідно відповідачем 10.11.1998 було зроблено актовий запис номер 1307 про розірвання шлюбу між нею та її чоловіком. Підставою для цього було рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.01.1989 у складі головуючого судді Забара І.О. по справі № 2-366/1989 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу. Оригінал рішення суд не зберігся, а згідно копії витягу із зазначеного рішення районного суду від 02.01.1989, воно набрало законної сили та підлягає виконанню. Позивач вважала, що вищевказане рішення суду не могло бути підставою для вчинення відповідачем актового запису про розірвання шлюбу у 1998 році, оскільки на той час вже сплив трирічний строк для пред'явлення такого судового рішення до виконання, визначений відповідно до ст. 359 ЦПК України (в ред. 1963 року). Крім того, суд не мав права вирішувати питання про розірвання шлюбу з огляду на наявність у сторін неповнолітньої дитини; в рішенні суду було вказано її дошлюбне прізвище «ОСОБА_3», яке вона в шлюбі змінила на «ОСОБА_3»; у рішенні суду відсутнє посилання на номер актового запису про реєстрацію шлюбу, суд не вирішив питання про повернення позивачці дошлюбного прізвища (а. с. 144-147 т. 1).

Обґрунтовуючи свою заяву про перегляд вказаного рішення районного суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_3 послалась на те, що згідно нової довідки № 27144 від 21.06.2018 суддею Забарой І.О. 02.01.1989 розглядалась цивільна справа № 2-366/1989 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу. Справа залишилась без розгляду (т. 2 а. с. 5).

Таким чином, вказана обставина про те, що справа залишилась без розгляду, тобто рішення суду про розлучення взагалі не ухвалювалось, виходить поза межі підстав розглянутого районним судом позову, такою обставиною ОСОБА_3 свій позов не обґрунтовувала, і тому такі обставини є новими, а не нововиявленими.

Відповідно до роз'яснення, яке було надано судам у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, одним із фундаментальних аспекту верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не повинно піддаватися сумніву. Винятки з цього принцип можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду, що не маючи непереборних перешкод у зверненні за отриманням додаткової інформації щодо судової справи до Комінтернівського районного суду м. Харкова, ОСОБА_3 має на меті на підставі нових обставин про відсутність судового рішення про розірвання шлюбу добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що порушує принцип правової визначеності і є неприпустимим з точки зору реалізації закріплених у ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства.

З огляду на те, що при постановленні ухвали районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 січня 2019 року.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.