КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/13078/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1482/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Диби О.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання частково недійсними договорів факторингу, договору про передачу прав за договорами забезпечення в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором і передачу прав за іпотечним договором, договорами поруки, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 28 травня 2008 року між ним та ВАТ «СВЕДБАНК» було укладено кредитний договір № 0711/0508/45-019, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

28 травня 2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК» та позивачем було укладено Іпотечний договір № 0711/0508/45-019-Z-1, згідно якого було передано в іпотеку нерухоме майно загальною площею 50,04 кв.м., житловою площею 27,80 кв.м., що знаходиться за вищевказаною адресою.

28 травня 2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 0711/0508/45-019-Р-1, а також між ВАТ «СВЕДБАНК» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 0711/0508/45-019-Р-2.

25 березня 2009 року було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору поруки № 0711/0508/45-019-Р-1 від 28 травня 2008 року, а також було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору поруки № 0711/0508/45-019-Р-2 від 28 травня 2008 року.

25 березня 2009 року між ВАТ «СВЕДБАНК» та позивачем було укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 0711/0508/45-019 від 28 травня 2008 року, щодо внесення змін до пункту 1.1 та п. 3.1.1 Кредитного договору.

30 травня 2011 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та позивачем було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору № 0711/0508/45-019 від 28 травня 2008 року, щодо внесення змін до пункту 1.3 Кредитного договору.

На підставі Договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, право вимоги ПАТ «СВЕДБАНК» було відступлено ТОВ «Факторинговій компанії «Вектор плюс»», яке в свою чергу відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі Договору факторингу від 28 листопада 2012 року.

Позивач вказував, що на момент укладення вказаних договорів про відступлення прав вимоги існували обмеження щодо укладення договорів факторингу, встановлені п. 1 Положення про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, затвердженого розпорядженням Держфінпослуг № 231 від 03 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників-фізичних осіб.

Таким чином, позивач вважав, що зазначені договори про відступлення прав вимоги не відповідають приписам чинного законодавства, а тому, посилаючись на положення ст.ст. 203, 215, 559, 1077 ЦК України, Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року N 231 (з урахуванням змін внесених розпорядженням Нацкомфінпослуг від 06 лютого 2014 року № 352) «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» (яке було чинним до 13 серпня 2015 року), ст.ст. 3, 24 Закону України «Про іпотеку» просив суд:

- визнати частково недійсним Договір факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, який укладено між ПАТ «СВЕДБАНК» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1;

- визнати частково недійсним Договір факторингу від 28 листопада 2012 року, який укладено між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1;

- визнати частково недійсним Договір про передачу прав за договорами забезпечення від 28 листопада 2012 року, який укладено між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», в частині відступлення прав вимоги за Іпотечним Договором № 0711/0508/45-019-Z-1 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міської нотаріальної контори Пянтковскою О.Г. 28 травня 2008 року зареєстрованим у реєстрі за № 3903;

- визнати частково недійсним Договір про передачу прав за договорами забезпечення від 28 листопада 2012 року, який укладено між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині відступлення прав вимоги за Іпотечним Договором № 0711/0508/45-019-Z-1 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міської нотаріальної контори Пянтковскою О.Г. 28 травня 2008 року та зареєстрованим у реєстрі за № 3903;

- визнати частково недійсним Договір про передачу прав за договорами забезпечення, який укладено між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», в частині відступлення прав вимоги за Договором поруки № 0711/0508/45-019-Р-1 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2;

- визнати частково недійсним Договір про передачу прав за договорами забезпечення, який укладено між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», в частині відступлення прав вимоги за Договором поруки № 0711/0508/45-019-Р-2 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3;

- визнати частково недійсним Договір про передачу прав за договорами забезпечення від 28 листопада 2012 року, який укладено між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині відступлення прав вимоги за Договором поруки № 0711/0508/45-019-Р-1 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2;

- визнати частково недійсним Договір про передачу прав за договорами забезпечення від 28 листопада 2012 року, який укладено між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», в частині відступлення прав вимоги за Договором поруки № 0711/0508/45-019-Р-2 від 28 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3

- стягнути з відповідачів судові витрати.

Щодо строків позовної давності позивач зазначив, що чинність Розпорядження № 231 від 03 квітня 2009 року було предметом розгляду у справі № 2а-12909/12/2670 і тільки 04 жовтня 2016 року Окружний адміністративний суд міста Києва залишив без розгляду позовну заяву ТОВ «Кредит Колекшн Груп» до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання нечинним та таким, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили п. 1 Розпорядження та вирішив питання чинності даного розпорядження. (а.с.3-8, 13-18)

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Сидорова Ю.В. подала до районного суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій із посиланням на те, що оспорювані договори факторингу були укладені 28 листопада 2012 року, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. (а.с.185-186)

Крім цього, представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - Сидорова Ю.В. у відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позову із посиланням на безпідставність заявлених вимог. Вказувала, що Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 03 квітня 2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», на недотримання якого посилається позивач як на підставу недійсності договорів факторингу, не встановлює жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги, а також вимог, які мають бути додержані сторонами договору факторингу при його вчиненні. (а.с.195-198)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання частково недійсними договорів факторингу, договору про передачу прав за договорами забезпечення в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором і передачу прав за іпотечним договором, договорами поруки відмовлено. (а.с.201-203)

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував вимог законодавства та фактичних обставин на які позивач посилався обґрунтовуючи заявлені вимоги та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову. (а.с.206-210)

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені шляхом вручення судових повідомлень: позивачу ОСОБА_1 - під особистий підпис, відповідачам - врученням уповноваженим особам, про що у справі є докази. (а.с. 229-234)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0711/0508/45-019, за умовами якого останній отримав 52 000 доларів США кредитних грошей для здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. (а.с.55-63)

28 травня 2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 0711/0508/45-019-Z-1, згідно якого на забезпечення виконання основного зобов'язання ОСОБА_1 передав в іпотеку ВАТ «СВЕДБАНК» нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,04 кв.м., житловою площею 27,80 кв.м. (а.с.64-69)

28 травня 2008 року між ВАТ «СВЕДБАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 0711/0508/45-019-Р-1, а також між ВАТ «СВЕДБАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 0711/0508/45-019-Р-2. (а.с.20-23)

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» укладено договір факторингу № 15.

У відповідності до підпунктів 2.1, 2.2 вищезазначеного договору, банк відступає фактору (ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс») свої права вимоги щодо сплати заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

З моменту відступлення банком фактору прав вимоги: щодо сплати заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, і права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, і комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. (а.с.27-54)

28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» укладено також договір факторингу, за яким Клієнт (ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс») відповідно до умов даного договору відступає фактору (ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. (а.с. 72-89)

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв'язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Розділ І книги п'ятої ЦК Українирегулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК Українизобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК Україникредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 512 цього Кодексу).

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України)

Частина 1 ст. 628 ЦК Українипередбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди Іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За змістом частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з положеннями статей 4, 5, 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фактор на момент укладення договору факторингу повинен мати статус фінансової установи та отримати дозвіл на надання фінансової послуги факторингу.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте районний суд не звернув уваги, що позивач оспорював і просив визнати недійсними правочини факторингу та Договори про передачу прав за договорами забезпечення, що укладені ПАТ «Сведбанк», який не заявлений і не є відповідачем у цій справі, поряд з цим, є первісним кредитором та іпотекодержателем за договорами забезпечення, і з цих же підстав визнати недійсними похідні договори укладені ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи».

Дослідивши і вирішивши вищевказані обставини і спір по суті без участі ПАТ «Сведбанк», або його правонаступника - ПАТ «Омега Банк», щодо якого суд не вирішував питання про притягнення до участі у справі як відповідача, районний суд вирішив питання про права та обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі.

ЦПК України не передбачає права апеляційного суду притягнути до участі у справі на стадії апеляційного розгляду як відповідача, особу, яка не була залучена судом і не брала участі в суді першої інстанції.

Зважаючи на викладене та положення частини 4 ст. 367, п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, вищевказані порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції навіть за відсутності таких доводів апеляційної скарги.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, на думку колегії суддів, позивач не позбавлений права заявити вищевказані вимоги до усіх належних відповідачів по справі.

Інші доводи скарги, цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року - скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання частково недійсними договорів факторингу, договору про передачу прав за договорами забезпечення в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором і передачу прав за іпотечним договором, договорами поруки

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 25 січня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова