Ухвала

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 520/5903/18

провадження № 61-44974ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2018 року у справі за заявою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та залишено вказану касаційну скаргу без руху для усунення виявлених недоліків. Запропоновано скаржнику надати документ про доплату судового збору у розмірі 1762 грн у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

В листопаді 2018 року Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі відповідно до вимог вказаної ухвали від 23 жовтня 2018 року направило до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

В зазначених матеріалах скаржник повторно просив звільнити його від сплати судового збору відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки він не має можливості сплатити судовий збір у зв'язку з тим, що бюджет Пенсійного фонду України не передбачає виділення коштів для таких цілей.

Аналогічне клопотання було викладено при подачі касаційної скарги, яка ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року залишена без руху.

У задоволенні клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про звільнення від сплати судового збору слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Kreuz v. Poland, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Обставини, пов'язані з видатками бюджету відповідно до кошторису установи (Пенсійного фонду), не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Висновок аналогічного змісту викладено в ухвалі Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року про залишення касаційної скарги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі без руху, в якій клопотання про звільнення від сплати судового збору було залишено без задоволення. Інших доводів із наданням відповідних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору, які б давали підстави для звільнення від сплати судового збору, відповідно до положень статті 136 ЦПК України, скаржник не зазначив.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху касаційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки у зазначений строк та станом на 08 квітня 2019 року недоліки касаційної скарги не усунуті, вимоги ухвали суду касаційної інстанції від 23 жовтня 2018 року не виконані, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2018 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська