ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 646/6461/17

провадження № 22ц/818/1918/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Сватенко Н.В,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

зацікавлені особи - приватна фірма «Левада-7», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова, ухвалене 06 листопада 2018 року у складі судді Шелест І.М., -

УСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював та просив стягнути солідарно з приватної фірми «Левада-7», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь заборгованість у розмірі 400 000,00 доларів США, що станом на 01.08.2017 складає 10 340 000 грн., проценти за користування коштами у розмірі 408 000 доларів США, що станом на 19.10.2018 складає 12 108 960 грн.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із двома клопотаннями про забезпечення позову, у яких просив:

накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 та передати його на зберігання. А також заборонити відчуження майна, що належить ОСОБА_4, реєстраційний номер 3710232, тип майна - комплекс, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2, та передати його на зберігання, заборонити відчуження вказаного майна (аркуш 8 контрольного провадження);

заборонити відчуження або арешт п'ятикімнатної комунальної квартири загальною площею 161,5 кв. м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 9877391 за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_3 (аркуш 12 контрольного провадження).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволена частково. Накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3: на п'ятикімнатну комунальну квартиру загальною площею 161,5 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 9877391 за адресою: АДРЕСА_1. У задоволені клопотання позивача про заборону відчуження майна, яке ОСОБА_4, відмовлено (аркуші 19-20 контрольного провадження).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання про заборону відчуження майна ОСОБА_4 скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. Посилається на те, що в цій частині ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було розглянуто лише частину клопотання ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_4, а саме, заборону відчуження її майна. Інша частина клопотання про накладення арешту та передачу на зберігання майна ОСОБА_4 розглянута не було. При цьому заявлений до ОСОБА_4 позов майнового характеру. Заходи забезпечення співмірні з ціною позову. Оскільки позов пред'явлений до кількох відповідачів, забезпечення можливого виконання рішення суду за цим позовом можливе за рахунок майна кожного з відповідачів, а не одного з них. Тому в суду не було підстав для відмови у забезпеченні позову.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не наполягав на доводах своєї апеляційної скарги в частині не розгляду Червонозаводським районним судом міста Харкова всіх вимог його клопотання про забезпечення позову, а саме не вирішення питання про накладення арешту та передачу на зберігання майна ОСОБА_4 Тому ухвала суду з цих підстав не переглядалась.

Із матеріалів контрольного провадження цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до приватної фірми «Левада-7», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із позовом про стягнення з них заборгованості у розмірі 400 000 доларів США, що станом на 01.08.2017 складало 10 340 000 грн., та проценти у розмірі 408 000 доларів США, що станом на 19.10.2018 складало 12 108 960 грн. Таким чином, ціна позову ОСОБА_1 у гривневому еквіваленті склала 22 448 960 гривень.

Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки станом на 10.09.2018 вартість належного ОСОБА_4 комплексу за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вул. Польова, буд. 16 26 482 517 гривень (аркуші 9-10 контрольного провадження).

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналіз ст. 149 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов'язком суду у разі, якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що вартість майна ОСОБА_4 значно перевищує ціну заявленого ОСОБА_1 позову, тому підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження її майна немає. Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що не співмірність заходу забезпечення позову ціні позову виражена ще й у тому, що вартість виключно майна ОСОБА_4 перевищує ціну позову. А у справі окрім неї ще троє відповідачів, щодо яких також можливо вжити заходи забезпечення позову.

Отже, ухвала суду постановлена із додержанням норм процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 371, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 05 квітня 2019 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний