Справа № 182/5711/18
Провадження № 2/0182/962/2019
11.04.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
при секретарі Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі ТОВ «ВЕЛЛФІН»), звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності.
На момент виникнення спірних правовідносин між позивачем та ОСОБА_1, порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі за текстом - Правила), затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» ОСОБА_2 № 2-1 від 27 жовтня 2015 року, які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача.
16 січня 2016 року відповідач у встановленому п.п. 4.1.,4.2 Правил оформив Заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обовязкові для заповнення.
На підставі заповненої відповідачем заявки, 16 січня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 3973, невідємною частиною якого є Правила.
За умовами Договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовязується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (п.1.1. Договору).
Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений п. 4.9 Правил спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що у відповідності чинного законодавства вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.
Взяті на себе зобовязання за договором позики, відносно своєчасного повернення суми отриманої позики та своєчасної сплати нарахованих за користування нею відсотків у встановленні договором терміни, відповідач не виконує, у звязку з чим у нього склалась заборгованість.
Станом на день подачі позову заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 52 810,00 грн., яка складається з наступного:
- сума позики 2000,00 грн.;
- заборгованість по основним процентам за період з 16 січня 2016 року по 21 травня 2018 року 25 730,00 грн.;
- заборгованість по простроченим процентам 25 080,00 грн.
Враховуючи те, що відповідач протиправно, всупереч умов Договору позики, не повертає позивачу борг, представник позивача просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та судові витрати.
Ухвалою судді від 17 вересня 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд даної справи був повідомлений у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Однак відповідач відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило.
Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд зі згоди представника позивача у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (а.с.11).
На час виникнення правовідносин між позивачем та ОСОБА_1, порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» ОСОБА_2 № 2-1 від 27 жовтня 2015 року (а.с.25-49).
16 січня 2016 року ОСОБА_1 у встановленому пунктами 4.1.,4.2 Правил оформив Заявку для отримання позики, шляхом заповнення всіх обовязкових полів Заявки.
На підставі заповненої відповідачем заявки, 16 січня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 3973, невідємною частиною якого є Правила.
Згідно п. 1.1. Договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовязується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.
Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання ним заповненої заявки на отримання позики, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений п. 4.9 Правил спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а Договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що у відповідності чинного законодавства вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.
Позивач виконав своє зобовязання щодо надання позики, яка була перерахована відповідачу на його картковий рахунок, що підтверджується випискою з особової карти позичальника (52,53).
В той же час, відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобовязання за договором позики, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на дату звернення до суду (07 серпня 2018 року) складає 52 810,00 грн. яка згідно розрахунку заборгованості (а.с.63) складається з наступного:
- сума позики 2000,00 грн.;
- заборгованість по основним процентам за період з 16 січня 2016 року по 21 травня 2018 року 25 730,00 грн.;
- заборгованість по простроченим процентам 25 080,00 грн.
Враховуючи те, що відповідач всупереч умов Договору позики не повертає позивачу кошти, суд приходить до висновку, що заборгованість за Договором позики № 3973 від 16 січня 2016 року в сумі 52 810,00 грн. (пятдесят дві тисячі вісімсот десять грн. 00 коп.) підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» у примусовому порядку.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» в сумі 1 762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,62,64,76,81,89,141,263-265,268,280 ЦПК, ст.ст. 6,11,526, 625,629,1047 ЦК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за Договором позики № 3973 від 16 січня 2016 року в сумі 52 810,00 грн. (пятдесят дві тисячі вісімсот десять грн. 00 коп.), яка складається з наступного:
- сума позики 2000,00 грн.;
- заборгованість по основним процентам за період з 16 січня 2016 року по 21 травня 2018 року 25 730,00 грн.;
- заборгованість по простроченим процентам 25 080,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» судовий збір у розмірі 1 762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повний текст судового рішення складено 11 квітня 2019 року.
Суддя: ОСОБА_3