Справа № 212/8620/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чорного І.Я.,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Дизельмашсервіс КР про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я, -

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2018 року позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 14.01.2019 року відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 06.10.2014 року по 02.10.2017 рокуперебував в трудових відносинах з ТОВ Дизельмашсервіс КР, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки серія АС № 077077.

28 січня 2017 року з позивачем стався нещасний випадок.

Відповідно до акту про нещасний випадок № 1 від 23 лютого 2017 року, складеного комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві, в п. 9 вказано діагноз ушкодження здоров'я потерпілого: закритий злам середньої третини лівої гомілки зі зміщенням уламків. Відповідно до п. 10 акту встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а саме - ОСОБА_2 - машиніст тепловозу ТОВ Дизельмашсервіс КР та ОСОБА_3 - машиніст - інструктор ТОВ Дизельмашсервіс КР.

Відповідно до висновку комісії з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 28 січня 2017 року у ТОВ Дизельмашсервіс КР, нещасний випадок з машиністом тепловозу ТОВ Дизельмашсервіс КР ОСОБА_2, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 23 лютого 2017 року.

Згідно Довідки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 20 вересня 2017 року серія 12 ААА №018986 позивачу встановлено шістдесят відсотків втрати професійної працездатності з 20 вересня 2017року по 01 жовтня 2018 року та третю групу інвалідності, причини інвалідності: трудове каліцтво.

Як вбачається з Протоколу № 1 засідання комісії з охорони праці ТОВ Дизельмашсервіс КР від 15.12.2017, комісією встановлено ступінь вини ОСОБА_2, який складає 25% і як наслідок, прийнято рішення про зменшення одноразової допомоги Позивачу на зазначений відсоток, тим самим встановлено ступінь вини Відповідача, який становить 75%.

Таким чином, судом встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода у зв'язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обов'язків, яка призвела до встановлення третьої групи інвалідності та 60% втрати професійної працездатності.

Судом встановлено із медичних документів, що позивач внаслідок каліцтва та значної втрати професійної працездатності, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у лікаря травматолога, проходити медикаментозне лікування, медичну реабілітацію в умовах реабілітаційних відділень, стаціонарне та санітарно курортне лікування.

Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, який постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових почуттів, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєві стосунки позивача, він вимушений докладати значних додаткових зусиль для нової організації свого життя.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач ТОВ Дизельмашсервіс КР повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, оскільки за наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-1, яким встановлено вину підприємства у нещасному випадку.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті ( ч.1 ст.1167 ЦК України).

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів ( ч.1 ст.1168 ЦК України).

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя .

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Аналізуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали для здоров'я позивача, втрати працездатності, настання негативних змін у його житті, неможливості відновлення стану, який мав позивач до отримання групи інвалідності, з урахуванням причин настання нещасного випадку з вини відповідача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, що вносить істотні вимушені зміни у життєві стосунки, виходячи із засад розумності та справедливості, тому вважає за необхідне призначити позивачу компенсацію в розмірі 40 000,00 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.

У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Дизельмашсервіс КР про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Дизельмашсервіс КР (50025 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Модрівська, 89, ) на користь ОСОБА_2 компенсацію за спричинену моральну шкоду, в зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Дизельмашсервіс КР (50025 Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Модрівська, 89, ) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено та підписано без проголошення 23 січня 2019 року.

Суддя: І. Я. Чорний