Справа № 530/816/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

16.01.2019 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування житловим будинком, що належить громадянину на праві приватної власності,-

в с т а н о в и в:

З позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 має на праві власності житловий будинок №23 по вулиці Шевченка у смт Опішня, Зіньківського району, Полтавської області. ОСОБА_3 була колишньою дружиною ОСОБА_2, шлюб між якими розірвано 19.02.2008 року. В 2005 року ОСОБА_3 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 переїхали на постійне місце проживання у селище ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 надав їм у найм належний йому будинок із господарськими спорудами за адресою: смт Опішня, вулиця Шевченка,23, Зіньківського району Полтавської області, письмовий договір при цьому не укладався. 04.08.2005 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєструвалися на проживання у даному житловому будинку, а після народження їх дитини ОСОБА_4 21.09.2005 року, зареєстрували і її на проживання. Після розірвання шлюбу 20.02.2008 року ОСОБА_2 забрав речі і висилився із належного ОСОБА_1 житлового будинку, де не проживає більше 10 років, але із місця реєстрації не знявся. В звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 більше 10 років в вищезазначеному житловому будинку не проживає, витрат повязаних із утриманням будинку та прибудинкової території не несе, добровільно не знімається з реєстрації, внаслідок чого позивач не може одержати субсидію, у звязку з цим ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: смт Опішня, вулиця Шевченка, 23, Зіньківського району Полтавської області.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.06.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання ( а.с.23).

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.10.2018 року призначено по справі судовий розгляд та залучено по справі в якості третьої особи Опішнянську селищну раду (а.с.46).

Ухвалою суду від 06.12.2018 року виклик відповідача ОСОБА_2 здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України( а.с.64).

В судове засідання учасники справи не зявились, від позивача ОСОБА_1 та її представника, адвоката ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі, відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявився, належним чином повідомлений через оголошення на веб-порталі Судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, третя особа представник Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області у судові засідання не зявився, належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, пояснень на позов не надав, третя особа ОСОБА_3 у судові засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала стосовно задоволення позову

Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України.

Суд, суд прийнявши до уваги заяви учасників справи , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування житловим будинком, що належить громадянину на праві приватної власності підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою смт Опішня, вулиця Шевченка, 23, Зіньківського району Полтавської області (а.с.7). Згідно будинкової книги житлового будинку за адресою смт Опішня, вулиця Шевченка, 23, Зіньківського району Полтавської області за даною адресою зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.8-10). З довідки Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області вбачається, що за адресою смт Опішня, вулиця Шевченка, 23, Зіньківського району Полтавської області зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_2 зареєстрований, але фактично не проживає ( а.с.11). З акту обстеження умов проживання від 16.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, але з 20.02.2008 року фактично не проживає ( а.с.12). Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з місця реєстрації не знявся, більше 10 років за місцем реєстрації не проживає і з того часу останній не несе витрат по утриманню будинку по оплаті комунальних платежів, які оплачує позивач ОСОБА_1

В статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону; 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.3, ч.6 ст.3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Норми ст.6 цього Закону зобовязують особу протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Згідно п.п.2,3 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003р. №35 (далі-Тимчасовий порядок реєстрації), реєстрація фізичної особи за місцем проживання грунтується на принципі вільного обрання місця проживання, яким є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку, за договором його наймання або на інших підставах, передбачених законодавством України.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрована в будинку позивача, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні будинком, або що з цього питання вони зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутня за місцем реєстрації з поважних причин.

Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позивачем доведено факт відсутності та не проживання відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації в смт Опішня, вулиця Шевченка,23,Зіньківського району Полтавської області, більще 10 останніх років не проживає у вищезазначеному будинку та не знявся з місця реєстрації, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування житловим будинком, що належить громадянину на праві приватної власності підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що вищевказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15) та згідно ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.( а.с.1). Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.47 Конституції України, ст. 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону ; 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»,ст.ст.158, 159 ЖК України, ст.ст. 4,12, 13, 76, 81, 141, 189, 200, 247, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування житловим будинком, що належить громадянину на праві приватної власності - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням розташованим смт Опішня, вулиця Шевченка, 23, Зіньківського району Полтавської області, що належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний ідентифікаційний номер суду невідомий на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -