Справа № 676/412/19
Номер провадження 2-о/676/35/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Камянець-Подільський

Камянець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Слободенюк О.О.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Камянець-Подільському справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2 міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, вказавш и заінтересованою особою у справі ОСОБА_2 міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. В обгрунтування вимог заявник вказує, що він є сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30.11.2018р. в м.Єнакієва, смт.Карло-Марксово, в наслідок серцевої недостатності. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". ОСОБА_2 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідно для оформлення пенсії. Заявник просить суд винести рішення яким: встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце смерті ДНР, м.Єнакієво, смт.Карло-Марксово, яка настала 30.11.2018р. В суді заявник заяву підтримав, просить її задовольнити. Суду заявник пояснив, що поховав батька на тимчасово окупованій території, отримання свідоцтва про смерть необхідно для отримання пенсії батька. Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2 міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не зявився, начальник відділу направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні заяви покладаються на думку суду.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Заявник є сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією паспорта заявника.

ОСОБА_3 помер 30.11.2018 р. в м.Єнакієво, смт.Карло-Марксово, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ДНР № 129554, виданого Єнаківським міським відділом запису актів громадянського стану ДРП Міністерства юстиції ДНР. Факт смерті ОСОБА_3 30.11.2018 р. підтверджується також: копією лікарського свідоцтва про смерть № 40 від 30.11.2018 р., виданого комунальною установою міська лікарня № 3 м.Єнакієво, в якому зазначено причину смерті як серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця з артеріальною гіпертензією; копією довідки про причину смерті від 30.11.2018 р.

20.12.2018 року заявнику ОСОБА_2 міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю документів, на підставі яких можливо було б вчинити вказану дію.

Згідно з ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Суд враховує, що місто Єнакієво Донецької області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті померлої особи у встановленому законом порядку.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки розуміє, що можливості збору доказів щодо факту смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини та письмові докази по справі, суд вважає доведеним факт смерті громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, 30 листопада 2018 р. в м.Єнакієво, смт. Карло-Марксово, Донецької області, в віці 95 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 293-294,315,317 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 30 листопада 2018 р. в м.Єнакієво, смт. Карло-Марксово, Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення заявником, заінтересованою особою може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2019 р.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В