Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/621/17
Провадження № 2/506/35/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.01.2019 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря Нечитайло Є.О.

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру в

Одеській області ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - Окнянська районна рада, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації, права власності, державних актів, кадастрових номерів, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - Окнянська районна рада, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації, права власності, державних актів, кадастрових номерів.

12 жовтня 2017 року на підставі ст.121 ЦПК України позовна заява була залишена без руху.

Після виправлення недоліків позовної заяви та отримання відомостей про місце проживання відповідачів 07 листопада 2017 року було відкрито провадження по справі.

17 листопада 2017 року було задоволено клопотання позивача і справу передано у провадження судді Бурдинюк О.С. для вирішення питання про об'єднання зі справою №506/292/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Окнянської районної ради, треті особи Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, відділ Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області про визнання незаконним та скасування державного акту .

05 грудня 2017 року було відмовлено в об'єднанні в одне провадження позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ,Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - Окнянська районна рада, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації, права власності, державних актів, кадастрових номерів та позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Окнянської районної ради, треті особи Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, відділ Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області про визнання незаконним та скасування державного акту.

12 грудня 2017 року справа була прийнята в провадження суддею Чеботаренко О.Л.

25 січня 2018 року було задоволено клопотання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та були роз'єднані позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - Окнянська районна рада, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації, права власності, державних актів, кадастрових номерів та виділені в окреме провадження. Провадження по виділеним матеріалам зупинено до набрання законної сили судового рішення у справі №506/292/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Окнянської районної ради, треті особи Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, відділ Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області про визнання незаконним та скасування державного акту .

10 травня 2018 року вказана ухвала була скасована апеляційним судом Одеської області.

02 липня 2018 року справа надійшла з апеляційного суду Одеської області і 13 липня 2018 року на підставі ч.7 ст.33 ЦПК України справа була передана для проведення повторного авторозподілу.

20 липня 2018 року справа була прийнята до провадження суддею Криворучком П.В.

24 липня 2018 року провадження по справі було зупинено у зв'язку із направленням справи до апеляційного суду Одеської області для усунення описки в ухвалі апеляційного суду від 10 травня 2018 року.

У зв'язку із звільненням судді Криворучка П.В. у відставку зазначена справа 22 жовтня 2018 року була прийнята у провадження суддею Чеботаренко О.Л.

29 листопада 2018 року підготовче провадження по справі було закрито.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Красноокнянської районної ради від 24 листопада 2000 року №114-ХХІІІ отримав із земель запасу у постійне користування на території Федосіївської сільської ради земельну ділянку площею 49,50 га. В тому ж році було встановлено межі земельної ділянки в натурі та він фактично приступив до її оброблення ,а державний акт було видано пізніше через проблеми з бланками державних актів. З того часу він використовує зазначену земельну ділянку згідно із цільовим призначенням.

Після подання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду позовної заяви про скасування його державного акту на право постійного користування землею йому стало відомо, що останніми на підставі розпорядження Красноокнянської РДА №179/А-2008 від 07 травня 2008 року отримано у власність земельні ділянки ,які повністю перебувають в межах земельної ділянки ,яка передана йому в користування згідно із ОСОБА_8 актом на право постійного користування серії І-ОД №005426. При цьому розпорядженням Красноокнянської РДА ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельні ділянки були передані для ведення особистого селянського господарства . На думку позивача, Красноокнянською РДА розпорядження № 179/А -2008 від 07 травня 2008 року прийнято безпідставно, так як відповідачі фактично в Окнянському районі не проживають, автомобільної та тракторної техніки для ведення особистого селянського господарства не мають, також вони не мають необхідних знань та навичок для ведення особистого селянського господарства і з моменту надання їм у власність земельних ділянок жодних намірів вести особисте селянське господарство не виявляли. Крім того, на його думку, Красноокняська РДА, передаючи у власність відповідачів земельні ділянки із земель запасу, а не із земель резерву, порушила вимоги ст.141 ЗК України. Саме тому позивач просив визнати недійсними та скасувати розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації, право власності, державні акти, кадастрові номери.

У судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат ОСОБА_9 наполягали на задоволенні позову, надавши аналогічні пояснення, доповнивши, що вважають, що відповідачі мають право на отримання земельних ділянок із земель запасу і порушення їх прав відбулося з вини посадових осіб, які затверджували землевпорядну та геодезичну документацію і тому їх право має бути відновлено шляхом надання інших земельних ділянок .

В подальшому позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, просили розглядати справу у їх відсутність та надали письмові пояснення./а.с. 232-234/

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10, відповідач ОСОБА_3, також ОСОБА_4 як представник ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні позов не визнали, вважаючи його безпідставним.

В подальшому відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10, а також відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи /а.с. 244-248/, про причини неявки суд не повідомили. Тому суд вважає причини їх неявки неповажними і ,відповідно до ст.223 ЦПК України ,справа розглянута у їх відсутність.

Представник ОСОБА_4- ОСОБА_10 надав відзив, у якому зазначив ,що позовні вимоги ,на його думку, не підлягають задоволенню, так як ,на його думку , ОСОБА_2 отримав земельну ділянку протиправно і позивач не спростовує їх доводів про незаконне отримання вказаної земельної ділянки, а суд, на його думку, має надати правову оцінку правомірності видачі позивачу державного акту, так як ні рішення Красноокнянського районного суду від 03 квітня 2018 року, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2, Окнянської районної ради, треті особи Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, відділ Держгеокадастру у Красноокнянському районі Одеської області про визнання незаконним та скасування державного акту , ні постанова апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року , яким вказане рішення було залишено без змін, не мають преюдиціального значення при вирішенні вказаної справи. Так, на його думку, ОСОБА_8 акт від 07 травня 2002 року серії І-ОД №005426 про право постійного користування землею, виданий ОСОБА_2 у відповідності до ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним документом, так як не відповідає приписам ст.ст.92, 121 ЗК України, а тому і не створює жодних юридичних наслідків, крім його недійсності. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2І ./ а.с.123-132/

Крім того, представником ОСОБА_4- ОСОБА_10, подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності, так як про факт накладення меж земельних ділянок ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 останньому стало відомо під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , з 19 лютого 2014 року, а ОСОБА_2 позов подано 19 жовтня 2017 року тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. / а.с.134/

Зазначену позицію щодо відмови у задоволенні позову, незастосування висновків Красноокнянського районного суду Одеської області, викладених у рішенні від 03 квітня 2018 року та висновків апеляційного суду Одеської області, викладених у постанові від 12 червня 2018 року, а також застосування наслідків спливу позовної давності представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_10 висловив у подальших наданих суду заявах. При цьому як на підставу незастосування висновків вищевказаних судів посилався також на те, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 травня 2018 року при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 25 січня 2018 року щодо зупинення провадження у справі №506/621/17 до розгляду справи № 506/292/16-ц ухвала Красноокнянського районного суду була скасована , а ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року , що , на його думку, свідчить ,що дана справа та справа 506/292/16-ц не взаємоповязані./ а.с.143,178,241/

Представник відповідача - Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, повідомлений належним чином, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність та повідомив, що проти задоволення позову не заперечує. /а.с.133, 141/.

Представник третьої особи Окнянської районної ради, повідомлений належним чином, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність / а.с.194/

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_1 у судовому засіданні висловила позицію щодо часткового задоволення позову, так як скасування кадастрових номерів неможливо провести з технічної точки зору . Щодо іншої частини позову представник ГУ ДГК повідомила, що ситуація щодо накладення земельних ділянок виникла через те, що у 2002 році, коли позивач ОСОБА_2 на законних підставах отримав ОСОБА_8 акт на право користування землею , не існувало єдиної Публічної кадастрової карти і тому при видачі ОСОБА_8 актів відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відбулися фактично технічні помилки та земельні ділянки останніх наклалися на земельну ділянку, що перебуває у користуванні ОСОБА_2 При виявленні цих помилок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з метою недопущення порушення їх права на отримання землі, було запропоновано отримати земельні ділянки в іншому місці на території Федосіївської сільської Ради Красноокнянського / Окнянського / району, однак останні категорично відмовилися, наполягаючи на отриманні землі саме на земельній ділянці ОСОБА_2 Представник ГУ ДГК вважає, що без скасування державних актів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 неможливо відновити ні право ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою , ні право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на отримання земельних ділянок у іншому місці на території Федосіївської сільської ради.

Вислухавши пояснення сторін та учасників справи, дослідивши матеріали справи , суд прийшов до такого.

ОСОБА_2 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 005426, виданого 07.05.2002 року, надана у постійне користування земельна ділянка площею 49,50 га, яка розташована на території Федосіївської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства /а.с7/.

Даний державний акт виданий на підставі рішення Красноокнянської районної ради від 24.11.2000 року № 114-ХХІІІ «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства» /а.с.22/.

ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер № :01:002:0208 площею 2 га на території Федосіївської сільської ради на підставі державного акту від 11.12.2008 року серії ЯЖ № 318134, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №10 (а.с.зворт. 11,12-13).

ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка кадастровий номер № :01:002:0207 площею 2 га та території Федосіївської сільської ради на підставі державного акту від 11.12.2008 року серії ЯЖ № 318133, зареєстрованого у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09 (а.с.зворт.8, 9-10).

Дані державні акти видані на підставі розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 07.05.2008 року № 179/А-2008.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 17-1895/6126/6127 від 17.01.2018 року, проведеної в межах розгляду цивільної справи №506/292/16-ц, земельні ділянки ОСОБА_4 площею 2,00 га та ОСОБА_3, площею 2,00 га повністю входять до складу земельної ділянки площею 21,89 га, наданої у постійне користування ОСОБА_2, згідно державного акту серії І-ОД № 005426 від 07.05.2002 року (а.с.81-88).

Зазначені обставини визнаються сторонами та встановлені рішенням Красноокнянського районного суду від 03 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 12 червня 2018 року і тому, відповідно до ч.ч.1,4 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Відповідно до ст.152 ЗК України, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч.1 ст.21 ЦК України).

Правові акти індивідуальної дії можуть видавати різні органи влади, починаючи від Президента України, закінчуючи органами місцевого самоврядування. Форма акта в даному випадку не має значення. Це можуть бути розпорядження, постанови, накази, листи та інші документи, що містять відповідну розпорядчу дію, яка стосується цивільних прав та обов'язків

Крім того, ч.1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Враховуючи, що ОСОБА_2 правомірно користується земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД № 005426, виданого 07.05.2002 року, його право користування вказаною земельною ділянкою та ОСОБА_8 акт на право постійного користування не скасовано, то видача відповідачам на цю ж земельну ділянку державних актів 11 грудня 2008 року на підставі розпорядження Красноокнянської РДА від 07 травня 2008 року є неправомірною.

Тому позовні вимоги в частині скасування державних актів, виданих відповідачам, та розпорядження Красноокнянської РДА, на підставі якого видані зазначені державні акти , підлягають задоволенню.

Що стосується скасування права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на земельні ділянки та скасування кадастрових номерів, суд прийшов до наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Отже, виходячи із змісту вказаної норми Конституції України особа може бути позбавлена права власності, лише у випадках передбачених законом, при наявності відповідних правових підстав.

Статтею 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Спеціальним законом, що регулює земельні правовідносини Україні є Земельний Кодекс України.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава гарантує захист прав на землю, тобто наявних у особи і дійсних прав на землю, зареєстрованих у встановленому законом порядку, а також встановлює способи такого захисту.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені ст. 140 ЗК України, відповідно до якої, такими підставами є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Підстави примусового припинення права на земельну ділянку саме у судовому порядку передбачено ст.143 ЗК України у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) не усунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

При цьому слід зазначити, що терміну «скасування права власності» не міститься ні у ЦК України, ні у ЗК України.

Судом встановлено, що жодних встановлених законом підстав для припинення права власності відповідачів немає, а посилання позивача щодо порушення порядку отримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельних ділянок жодним чином необґрунтовано та не доведено відповідними доказами.

Судом констатовано, що видача відповідачам ОСОБА_8 актів про право власності на земельні ділянки на земельному масиві, на який раніше вже був виданий ОСОБА_2 ОСОБА_8 акт на право постійного користування землею фактично відбулася не з вини відповідачів або позивача, а тих органів та посадових осіб, які надавали згоду на розроблення відповідної технічної документації, її затвердження, перенесення меж земельної ділянки в натурі тощо.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 визначено, що суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки. Конституція України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Земельний кодекс України є одним із таких законів, норми якого встановлюють підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

У пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі № 29979/04 від 20.10.2011 року «Рисовський проти України» зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Тому і припиняти право власності відповідачів на земельні ділянки немає жодних правових підстав і в цій частині в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому слід зауважити, що відповідно до п.4 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у ОСОБА_8 реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у ОСОБА_8 реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки.

Таким чином, для вирішення вказаного питання громадянам, власникам земельних ділянок, або громадянину за погодженням з суміжними землевласниками, необхідно виготовити відповідну документацію із землеустрою, на основі якої будуть виправлені помилки, що внесені до Державного земельного кадастру.

Що стосується скасування кадастрових номерів, до відповідно до ст.16 ЗУ «Про державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Однак позовних вимог щодо скасування державної реєстрації позивачем не заявлялося, а у задоволенні позовних вимог щодо припинення речового права /хоча у позовній заяві зазначено невідповідний термін «скасування» права/, на підставі якого можливо було, відповідно до ст.31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», провести відповідну реєстраційну дію, відмовлено.

Тому у задоволенні цієї частині позову слід відмовити.

Судом не можуть бути взяті до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_10 щодо незаконності видачі позивачу ОСОБА_2 державного акту на право постійного користування землею, так як Красноокнянським районним судом Одеської області рішенням від 03 квітня 2018 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до Окнянської районної ради в Одеській області, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання незаконним та скасування державного акту, виданого 07.05.2002 року серії І-ОД № 005426, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 104, Красноокнянською районною радою на право постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства. Зазначене рішення набрало законної 12 червня 2018 року, відповідно до постанови апеляційного суду Одеської області, якою вказане рішення було залишено без змін. Таке посилання представника відповідача є явно маніпулятивним, так як при заявленні ним у судовому засіданні 25 січня 2018 року клопотання про розєднання позовних вимог, виділення в самостійне провадження позовних вимог, предявлених до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зупинення розгляду виділеної справи до набрання законної сили рішенням по цивільній справі №506/292/16-ц він посилався на те, що саме вказане рішення у разі задоволення вимог буде носити преюдиціальний характер. Крім того, жодних посилань у рішеннях апеляційного суду Одеської області та Касаційного суду у складі Верховного суду щодо взаємоповязаності або невзаємоповязаності справи №506/292/16-ц та справи №506/621/17 немає, підстави скасування апеляційним судом Одеської області ухвали Красноокнянського районного суду Одеської області від 25 січня 2018 року у справі №506/621/17 та відмова Касаційного суду у складі Верховного суду про зупинення дії постанови апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року у справі №506/292/16-ц жодним чином не стосуються взаємоповязаності вказаних справ, тому такий звязок є лише наслідком субєктивних висновків або домислів представника відповідача.

Також судом відхиляється посилання представника відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності, так як належним, допустимим та достовірним доказом, коли позивачу ОСОБА_2 стало відомо про накладення земельних ділянок, є висновок судової земельно-технічної експертизи № 1895/6126/6127 від 17 січня 2018 року, проведеної в межах розгляду справи №506/292/16-ц і саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності.

Що стосується судових витрат, то ні у позовній заяві, ні у судових засіданнях позивач не просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10 - 13,76-81, 141,259, 263-265 ЦПК України ,суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи - Окнянська районна рада, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Красноокнянської районної державної адміністрації, права власності, державних актів, кадастрових номерів задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати розпорядження Красноокнянської районної державної адміністрації Одеської області від 07 травня 2008 року № 179/А-2008 про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Скасувати виданий ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318134 ,площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Федосіївської сільської ради Окнянського району Одеської області, кадастровий номер № :01:002:0208.

Скасувати виданий ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №318133 ,площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства розташовану на території Федосіївської сільської ради Окнянського району Одеської області, кадастровий номер № :01:002:0207.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно до п.п.15,5) Перехідних положень ЦПК України ,на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 січня 2019 року.

СуддяОСОБА_11