Провадження № 2/263/279/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Дзигім К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення договірних відносин між сторонами, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 01 серпня 2008 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 156/28-287, за умовами якого йому банком було надано кредит на поточні потреби в іноземній валюті в сумі 35000,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату видачі складало 169 578, 50 грн., строком до 01.08.2018 року. Додатковою угодою №3 до вказаного договору від 01.08.2008 року термін погашення кредитного договору був подовжений до 01.08.2028 року. У звязку з тим, що останній платіж в рахунок погашення кредитних зобовязань перед банком позичальником було здійснено 13 квітня 2011 року, перед банком виникла заборгованість по договору починаючи з дати останнього платежу. Таким чином, відповідно до положень ст. 1050 Цивільного кодексу України, право щодо дострокового повернення кредитних коштів виникло у банку в момент прострочення повернення чергового платежу. Пунктом 7.4. Договору кредиту 156/28-287 від 01 серпня 2008 року зазначається, що у разі обставин, визначених п.п. 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4. цього договору, строк користування вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобовязаний погасити кредит, проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції. Пунктом 4.5. договору кредиту зазначається, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Зауважує, що оскільки позичальником обовязки, передбачені пунктами 3.3.7. та 3.3.8. договору кредиту, не виконувалися з 13 квітня 2011 року, у відповідності до пунктів 4.5. та 7.4. договору кредиту користування кредитом сплив через 90 календарних днів з моменту останнього виконання умов договору, тому з 12 липня 2011 року у сторін договору кредиту припинилися взаємні права та обовязки, окрім передбаченого ст. 631 ЦК України обовязку виконати зобовязання, які виникли під час дії договору, а також фактично припинилася дія кредитного договору, тому відповідно до висновків Верховного Суду України, всі наступні платежі, визначені графіком не мають правового значення та не підлягають виконанню. Позивачем 05 квітня 2018 року було направлено заяву з проханням визнати та документально зафіксувати факт припинення договору кредиту № 156/28-287 від 01.08.2018 року. Листом ПАТ «Укрсоцбанк» йому відмовило у позасудовому визнанні договору кредиту № 156/28-287 від 01.08.2018 року припиненим. На підстави викладеного просить встановити, що правовідносини між сторонами по договору кредиту № 156/28-287 фактично припинено 12 липня 2011 року, а сам договір кредиту № 156/28-287, укладений між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 01 серпня 2008 року, припинився 12 липня 2011 року у звязку зі спливом строку визначеного умовами кредитного договору.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, надалі надав до суду заяву про завершення розгляду справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях. Зазначив, що при укладанні договору кредиту № 156/28-287 від 01.08.2008 року сторони визначили як строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобовязань за кредитами та процентами за користування ними (п.7.3 Договору кредиту), кінцевий строк повернення кредиту - до 01.08.2028 року (п.2.2 Додаткової угоди від 19/11/2010р. №3 про внесення змін до договору кредиту), так і строки виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів, у розмірі та строки, визначені в графіку повернення кредиту та сплати процентів, а також строки сплати процентів за користування кредитом - щомісячно, одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, визначений графіком повернення кредиту та сплати процентів, і визначили умови дострокового погашення кредиту. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності». Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Зобов'язання припиняється виконанням, проведений належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобовязання. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 156/28-287, відповідно до п. 1.1 якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 35 000,00 доларів США зі сплатою 14% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 01.08.2018 року на умовах визначених цим договором.

Згідно з п.п. 1.1.1 кредитного договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно до 15-го числа сплачує кредитору рівну суму грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за Кредитом та процентами, розрахованих за весь строк користування кредитом.

Пунктом 7.4. договору кредиту 156/28-287 від 01 серпня 2008 року зазначається, що у разі обставин, визначених п.п. 3.2.3., 4.4., 4.5., 5.4. цього договору, строк користування вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний погасити кредит, проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції.

Пунктом 4.5. договору кредиту зазначається, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

У подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 №2 та №3 про внесення змін та доповнень до договору кредиту, відповідно до умов яких сторони погодили що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту відсотків та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу зобовязується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані відсотки та штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищенаведених вимоги кредитора. Встановлена нова процентна ставка 15,85% річних та новий кінцевий те погашення заборгованості по кредиту-01.08.2028року.

05 квітня 2018 року ОСОБА_1 було направлено заяву про визнання припиненим договору кредиту № 156/28-287 від 01.08.2018 року.

Листом ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 було відмовило у визнанні договору кредиту № 156/28-287 від 01.08.2018 року припиненим.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 509, 256 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на ум встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Дана правова позиція також підтверджена Верховним Судом України у постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16, від 07 грудня 2016 у справі № 6-719цс16, №61-11911св від 19 вересня 2018 року, які розглядалися відносно ПАТ «Укрсоцбанк» та аналогічних умов кредитного договору.

Як встановлено в ході судового розгляду та не оспорюється сторонами останній платіж в рахунок погашення кредитних зобовязань перед банком позивачем було здійснено 13 квітня 2011 року, перед банком виникла заборгованість по договору починаючи з дати останнього платежу, тобто позивач порушує зобов'язання за вказаним договором, та відповідно до умов п. 3.3.7, 3.3.8, 4.5, 7.5 договору строк користування кредитом сплинув через 90 календарних днів з моменту невиконання ним своїх обовязків, у банку виникло право вимоги та почався перебіг позовної давності щодо погашення суми заборгованості за кредитом.

У звязку з вищевикладеним, 12 липня 2011 року припинився не лише строк кредитування, а й взаємні права та обовязки сторін договору (нові нарахування процентів та інших платежів не можуть виникати у звязку з припиненим строку договору, а за невиконання обовязку сплати кредиту позичальник більше не несе відповідальність, передбаченої договором кредиту).

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк» про визнання припиненими з 12 липня 2011 року правовідносини між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» щодо договору кредиту № 156/28-287 припинені 12 липня 2011 року, та договір кредиту № 156/28-287, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» 01 серпня 2008 року, у звязку зі спливом строку визначеного умовами кредитного договору, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 203, 526, 610-615, 627, 629, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про Національний банк України», ст.ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення договірних відносин між сторонами задовольнити.

Встановити фактично припиненими з 12 липня 2011 року правовідносини між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» щодо договору кредиту № 156/28-287 припинені 12 липня 2011 року, та договір кредиту № 156/28-287, укладений між ОСОБА_1 ПАТ «Укрсоцбанк» 01 серпня 2008 року, у звязку зі спливом строку визначеного умовами кредитного договору.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова