ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/6744/18

Номер провадження 22-ц/816/166/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми в складі судді Корольової Г.Ю. від 01 листопада 2018 року, ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 пред'явила позов до ОСОБА_2, остаточно уточнивши свої вимоги, просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 20211 грн 93 коп.

В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син - ОСОБА_4.

За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина у зв'язку з навчанням.

Проте, з огляду на особливі обставини, а саме: стан здоров'я дитини та розвиток його здібностей в галузі комп'ютерних технологій, позивач змушена нести додаткові витрати на обстеження, лікування, медичні препарати для сина, оплату навчання та навчальних курсів. Посилаючись на вимоги ст. 185 СК України, ОСОБА_1 просила компенсувати їй половину понесених додаткових витрат за рахунок ОСОБА_2

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 2018 року позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 15998 грн 73 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_2 зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою).

У листопаді 2018 року відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього додаткові витрати на дитину у розмірі 6850 грн 64 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно зарахував до додаткових витрат вартість навчання ОСОБА_4 у коледжі, не врахував, що деякі заявлені позивачем витрати не підтверджені належними допустимими доказами.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зазначили, що судове рішення від 01 листопада 2018 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а тому висновків суду не спростовують.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 5, 7).

За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2005 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 125 грн щомісяця, в подальшому за рішенням суду від 19 червня 2008 року розмір аліментів був збільшений до 200 грн щомісяця (а.с. 31-32).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 вересня 2017 року розмір аліментів збільшений і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 888 грн 50 коп. (а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 досяг повноліття, навчається у Машинобудівному коледжі Сумського державного університету за договором про надання освітньої послуги, укладеним між Сумським державним університетом та ОСОБА_5 (а.с. 24-26).

Вартість навчання за 2017-2018 навчальний рік у розмірі 13330 грн. оплачена ОСОБА_5 (а.с. 26).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 травня 2018 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі по 930 грн щомісячно до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років (а.с.47-48).

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на сина, крім оплати за навчання у коледжі, позивач також підтвердила витрати за перебування дитини в оздоровчому дитячому центрі «Чайка» у 2015-2016 роках у розмірі 7551 грн (а.с. 9-10), оплату за навчання сина на комп'ютерних курсах у розмірі 3500 грн (а.с. 13).

З наданої позивачем медичної документації ОСОБА_4 Данііла вбачається, що він страждає цілорічним алергічним ринітом, потребує постійного нагляду невролога, окуліста, лора (а.с.27, 28).

На підтвердження витрат на купівлю ліків для сина, оплату консультацій лікарів, медичних досліджень позивач надала копії чеків (а.с. 15,16, 18-23, 41, 44, 45).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний брати участь у понесених позивачем додаткових витратах, що викликані розвитком здібностей сина та його хворобою, визначивши разовий розмір таких витрат - 15998 грн 73 коп., при цьому врахував до понесених позивачем додаткових витрат: витрати на оздоровлення, лікування, оплату навчання, проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком в повній мірі, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до вимог статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то хворобою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти Сімейний кодекс України не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

За таких обставин суд першої інстанції помилково вважав витрати на оплату навчання, тими особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення з батька додаткових витрат, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

При дослідженні розрахункових документів у суді першої інстанції було встановлено невідповідність дати на довідці ендокринолога та дати проходженням консультації у Медичному центрі Флоріс, датам на чеках відповідно на суму 140 грн і 805 грн (а.с. 19, 20), крім того, за змістом чеків неможливо встановити за що сплачені кошти у розмірі 512,37 грн (а.с. 22 зворот), тому зазначені витрати обґрунтовано не були включені судом першої інстанції до загальної суми додаткових витрат, як не підтверджені належним чином, з чим погодились сторони.

Крім того, суд першої інстанції вірно виключив із загальної суми додаткових витрат витрати на одяг та взуття, оскільки вони не відносяться до додаткових витрат, а враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення додаткових витрат на медичні обстеження, лікування, придбання медикаментів та корегуючих засобів для дитини, суд обґрунтовано керувався тим, що ці витрати викликані особливими обставинами, які підтверджені письмовими доказами, з таким висновком погоджується апеляційний суд і доводи апеляційної скарги вказані висновки не спростовують.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача апеляційний суд врахував витрати понесені позивачем на літнє оздоровлення дитини у загальному розмірі 7551 грн, витрати на ліки, обстеження, консультації лікарів, корегуючи засоби, які підтверджені належними допустимими доказами у розмірі 5773 грн 60 коп., визначив ? частину цих витрат, при цьому врахувавши згоду відповідача компенсувати 1000 грн, в рахунок оплати за комп'ютерні курси, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесених витрат у розмірі 7662 грн 30 коп.

Доводи апеляційної скарги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у сумі 6850 грн 64 коп. не заслуговують на увагу в повній мірі, оскільки відповідач у своєму розрахунку не врахував всіх додаткових витрат, які підтвердила у суді позивач належними, допустимими доказами.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу і змінює оскаржене судове рішення в частині стягнення додаткових витрат на 7662 грн 30 коп.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2, йому частково компенсуються судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, колегія суддів визначає її як малозначну згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 листопада 2018 року змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 7662 грн 30 коп.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 962 грн 05 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю.Кононенко

Т.А. Левченко