Провадження № 2/641/449/2019 Справа № 641/7765/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Григор'єва Б.П.,

за участю секретаря судового засідання - Максимової Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, про стягнення боргу кредитора спадкодавця у сумі 13962 грн. 73 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.09.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник ОСОБА_2 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж).

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 вищевказані грошові кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.09.2013 року, серія НОМЕР_2

Позивачем 24.02.2014 року була направлена претензія кредитора до Сьомої державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Харківській області, яка отримана адресатом 05.03.2014 року.

06.04.2014 року позивачу було направлено відповідь Сьомої державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Харківській області в якій зазначалось, що з заявою про прийняття або відмови у прийнятті спадщини, спадкоємці померлого не звертались.

18.05.2018 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На підставі цього позивач звернувся до суду.

Представником відповідача ОСОБА_1, - адвокатом Цогоєвою О.А. надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання заперечувала проти позовних вимог.

Зазначила, що при зверненні до суду з позовною заявою пропущений строк пред'явлення вимог до спадкоємців, який передбачений ст. 1281 ЦК України, також до правовідносин щодо виконання зобов'язань за укладеним кредитним договором необхідно застосувати строк позовної давності, встановлений ст. ст. 251, 261 ЦК України. Представник відповідача зазначила, що позовна заява не містить відомостей про факти прийняття відповідачем прав на майно, за рахунок якого останній повинен задовольнити позовні вимоги, доказів про отримання ОСОБА_1, будь - якого майна у спадщину не надано.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.09.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору позичальник ОСОБА_2 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж).

Взяті на себе зобов'язання за договором № б/н від 18.09.2018 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі 15000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.09.2013 року, серія НОМЕР_2 (а.с. 17)

Позивачем 24.02.2014 року була направлена претензія кредитора до Сьомої державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Харківській області, яка отримана адресатом 05.03.2014 року. (а.с.19)

06.04.2014 року позивачу було направлено відповідь Сьомої державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Харківській області в якій зазначалось, що з заявою про прийняття або відмови від прийняття спадщини, спадкоємці померлого не звертались. Спадкова справа № 165/2014 заведена на підставі претензії кредитора (а.с. 20)

18.05.2018 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги. (а.с. 22)

На час відкриття спадщини відповідач ОСОБА_1 постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2, про що свідчить надані копії паспортів з відміткою про місце реєстрації відповідача та його спадкодавця (а.с. 14-17)

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно по ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_2 тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 року у останньої перед ПАТ КБ «Приватбанк» утворилась заборгованість у розмірі 13962 гривень 73 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З системного аналізу вищезазначених правових норм судом встановлено, що боржник взятих на себе кредитних зобов'язань на момент смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 року не виконав, з чим утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 13962 гривень 73 коп.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року, справа № 332/2936/16-ц, провадження № 61-9193ск18 зазначено, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов'язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Звертаючись із позовом до відповідача як до спадкоємця боржника, позивач має довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач.

Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Тому, незважаючи на проживання із спадкодавцем і відсутності відмови від спадщини, відповідач не отримав від нього майно у спадщину і як наслідок не набув обов'язку задовольняти вимоги кредитора.

Від відповідача до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.

Згідно ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно до ч.ч. 1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З розрахунку заборгованості вбачається, що строк прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 закінчився 23.03.2014 року, останній платіж за договором був здійснений 29.04.2014 року, кредитор звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості лише 25.10.2018 року, чим пропустив трирічний строк позовної давності для звернення з вимогою стягнути заборгованість. У заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Вимогу представника відповідача щодо необхідності до цих правовідносин застосувати положення ст. 1281 ЦК України суд відхиляє, оскільки нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк установлений ст. 1281 ЦК України отримав претензії від кредитора спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно а також право на нього, не встановлено коло спадкоємців та не доведено, що відповідач у справі є єдиним спадкоємцем та отримав у спадщину будь-яке майно спадкодавця, у зв'язку з чим може задовольнити вимоги кредитора в межах його вартості.

З урахуванням системного аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141,259,263,264-265, 268, ЦПК України, ст.ст.526, 598, 599, 610.611, 1054, 1218, 1268-1270, 1281, 1282 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: АТ КБ «Приватбанк», 01001 м. Київ вул. Грушевського 1-Д, , рахунок № 3111, МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1

Повний текст рішення виготовлений 08 квітня 2019 року.

Суддя: Б. П. Григор'єв