Справа № 236/234/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Саржевська І.В.,перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з квартири,

ВСТАНОВИЛА:

До Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява в порядку позовного провадження ОСОБА_1 до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з квартири, накладеного на підставі ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.10.2009.

В ході вивчення матеріалів справи встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року №5, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2015 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року передбачено, що відповідачами в справі за позовною заявою про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до інформаційної довідки № 89363698 від 13.06.2017, долученої позивачем до матеріалів позовної заяви, 31.10.2009 зареєстровано заборона на нерухоме майно на підставі ухвали суду № 2-1484-09 виданої 29.10.2009 Краснолиманським міським судом Донецької області та зареєстровано арешт нерухомого майна 23.10.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, постановленої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції, винесеної в рамках виконавчого провадження №33578059.

Відповідно до листа від 10.01.2019 начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 та витягу з АСВП «ВП-спецрозділ», долученого до матеріалів позовної заяви, виконавчий документ № 2-17/11 виданий 27.06.2012 де боржником є ОСОБА_1В.(позивач), на виконанні не перебуває.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 ставиться питання про зняття арешту з квартири, накладеного на підставі ухвали Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.10.2009, в порядку заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1-4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином не зрозуміло порушене право позивача (ст.321 ЦК України) відповідачем по справі-

Лиманським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та ОСОБА_2

Якщо особа, яка є законним володільцем майна, на яке накладено арешт, не є боржником чи стягувачем у виконавчому провадженні, така особа має право подати позов (а не заяву) про зняття арешту з майна. Відповідачами, за такими позовами є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

За таких обставин, з поданої заяви неможливо зрозуміти чи звертається ОСОБА_1 із скаргою в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, чи з із заявою про скасування заходів забезпечення позову, передбаченому главою 10 розділу 1, а також немає відомостей про статус заявника/позивача: як сторони у виконавчому провадженні чи як особи, яка не є такою стороною, але є законним володільцем майна, відсутні дані з приводу того, яке саме рішення(постанова ДВС чи ухвала суду), яким передбачені заходи забезпечення позову чи заходи примусового виконання рішень при проведення виконавчих дій, підлягає скасуванню.

Таким чином позивачу слід визначитися з позовними вимогами та нормами ЦПК які регулюють ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, заява має бути залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 83, 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з квартири- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

В разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя