Номер провадження: 22-ц/813/3009/19
Номер справи місцевого суду: 509/3999/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, розподіл спільного подружнього майна, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, розподіл спільного подружнього майна.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою повернути позовну заяву позивачу у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, посилаючись при цьому на порушення норма процесуального права.

У доводах апеляційної скарги зазначено, що основна частина спірного спільного подружнього майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 вартістю 253 000 гривень; гараж АДРЕСА_3, вартість якого визначено у розмірі 7 000 доларів США, розташована у м. Чорноморськ Одеської області.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п .9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 2-4 ЦПК України, передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, передбачено, що позови до фізичних осіб пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 27 ЦПК України у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної її частини. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 30 ЦПК України в новій редакції

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, розподіл спільного подружнього майна.

Відповідно до п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013р. №3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. №5 передбачено, що правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Виключна підсудність є особливим видом підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред'явленні позову норм інших видів територіальної підсудності - загальної (ст. 109 ЦПК України), альтернативної (ст. 110 ЦПК України) і підсудності, пов'язаних між собою вимог (ч.1 ст. 113 ЦПК України).

Наявність норм про виключну підсудність пояснюється особливостями справ, на які вони поширюються, і направлені на дотримання права особи на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, на створення сторонам рівних і найбільш сприятливих умов при розгляді справи і виконанні рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 просить визнати спільним майном подружжя та розділити між подружжям спільне майно наступним чином: виділити ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,06 га, розташовану за адресою АДРЕСА_4, разом із збудованим двоповерховим будинком та господарськими спорудами; вартість 1/2 частини гаражу АДРЕСА_3; 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; вартість 1/2 частину внеску у квартиру (апартаменти), який внесений в повному обсязі до ТОВ «Кемпінг АББО»; виділити ОСОБА_7 грошові кошти за продаж автомобілю Opel Astra Classik 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_1; вартість 1/2 частини гаражу АДРЕСА_3; 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2; вартість 1/2 частину внеску у квартиру (апартаменти), який внесений в повному обсязі до ТОВ «Кемпінг АББО».

Таким чином, з огляду на місцезнаходження основної частини нерухомого майна, виходячи з положень ст. 114 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, справа підсудна Овідіопольському районному суду Одеської області.

Твердження скаржника ОСОБА_7 про те, що основна частина нерухомого майна знаходиться у м. Чорноморськ Одеської області, не підтверджуються належними та допустимими доказами вартості вказаного нерухомого майна, а тому встановити основний масив спірного нерухомого майна на час перегляду оскаржуваної ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року не вбачається можливим.

Крім того, матеріали цивільної справи містять висновок щодо оцінки земельної ділянки та будинку, відповідно до яких вартість вказаних об'єктів нерухомості становить133 829 гривень та 1 024 508 гривень відповідно, які відносяться до Овідопольського району Одеської області.

Судова колегія зазначає, що лише у разі встановлення вартості спільного подружнього майна, що є предметом спору у даній справі, та підтвердження цієї обставини належними, допустимими та достовірними доказами, справу можливо буде передати за підсудністю в порядку, який передбачений у статті 31 ЦПК України, до належного суду.

За змістом ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнята з порушенням правил підсудності не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 п. 1 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий М.М. Драгомерецький

Судді: А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко