ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2295/17

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/35/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

сторони: позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2018 року (місце ухвалення - смт Козелець) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову посилались на те, що 24.02.2017 в м. Києві відбулась ДТП за участю автомобілів «Форд» та «Тойота» під керуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва встановлено, що вказана ДТП відбулась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 У відповідності до умов Договору страхування позивачем на підставі страхового Акту було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 41406,23 грн, яку просить стягнути з відповідача. В позові посилається, що до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від ОСОБА_2, як винуватця ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована.

Рішенням Козелецького районного суду від 07.09.2018 позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «Уніка» шкоду у розмірі 41406,23 грн, та 1600 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вина відповідача у вчиненні ДТП доведена судовим рішенням, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована, а позивач набув право вимоги завдавної шкоди у зв»язку з її відшкодуванням.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду від 07.09.2018 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи.

У скарзі заявник посилається, що договір страхування, за яким застраховано автомобіль «Форд», не набрав чинності на момент ДТП, оскільки застрахована особа не вносила першого страхового платежу, як це передбачено ст. 983 ЦК України, а сам факт підписання договору страхування не породжує жодних прав та обов»язків для сторін.

Зазначає, що у відповідності до узагальненого науково-консультативного висновку НКР при ВАСУ, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв»язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

В обґрунтування незаконності судового рішення посилається, що ОСОБА_2 не є винною особою та особою, яка завдала шкоди по тій причині, що не порушував правил дорожнього руху, які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України. Обставини, які викладені в протоколі, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, а тому вважає, що провадження у справі слід закрити у зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. При цьому посилається на постанову апеляційного суду, якою визнано протокол щодо відповідача таким, що не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП України.

Не погоджується з сумою розміру ремонту, який є завищеним та не підтвердженим.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 19.12.2016 між страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» та страхувальником - ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» № 005074/4600/0000014, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є «Ford Kuga 2.0», д.н.з. НОМЕР_1, строк дії договору з 20.12.2016 до 19.12.2017 (а.с. 10-11).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2017, ОСОБА_2 24.02.2017 о 12.05 год., керуючи автомобілем «Тойота» НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Братиславська, 11, виїхав на регульоване перехрестя з вул. Крайня - вул. Братиславська, на заборонений сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався по вул. Братиславська на зелене світло світлофора, що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяло матеріальні збитки, чим порушив п.п. 8.7 ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 13).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 22.05.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2017 - скасовано, та прийнято нову постанову, якою матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 115961 від 24.02.2017 направлено для додаткової перевірки до Головного управління патрульної поліції м. Києва з послідуючим направленням справи, за наявності підстав, на судовий розгляд з урахуванням положень ст. 38 КУпАП України (а.с. 127-130).

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України (а.с. 141).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 01.12.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2017 - без змін (а.с. 142-143).

З копії наказу № 00217733 від 02.04.2017 ПрАТ «СК «Уніка» вбачається, що в зв»язку з настанням страхового випадку 24.02.2017 з автомобілем Ford Kuga 2.0 держ. № НОМЕР_1, який належить гр. ОСОБА_3, і на підставі договору страхування № 005074/4600/0000014 від 19.12.2016 вирішено виплатити гр. ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку в розмірі 41 406,23 грн наступним чином: 34065,87 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Страхувальника, 7340,36 грн в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу (а.с. 4). Вказані виплати страхового відшкодування підтверджуються платіжними дорученнями (а.с. 32, 33).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції прийшов до висновку, що до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від ОСОБА_2, як винуватця ДТП, компенсації шкоди виплаченої власнику застрахованого автомобіля, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

З огляду на статтю 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено судом розмір відновлювального ремонту автомобіля «Форд», згідно зі Звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 01-16/03 від 16.03.2017, становить 53448,90 грн (без врахування ПДВ) (а.с. 14-20). Згідно рахунку-фактури № СК2-00076 від 10.03.2017 вартість ремонту склала 53120,78 грн (а.с. 31), разом з тим, згідно страхового Акту № 00217733 (а.с. 5) сума страхового відшкодування склала 41 406,23 грн, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення страхового відшкодування з відповідача.

Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 Методики товарознавчої експертизи та колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Пункт 1.6 Методики визнає відновлювальний ремонт (або ремонт) як комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості (пункти 8.1 та 8.3 Методики).

Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 01-16/03 від 16.03.2017, вбачається, що експерт користувався зазначеною методикою, з використанням програмного забезпечення «AUDATEX, яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом № 142/5/2092 МЮУ та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року та здійснено відповідний розрахунок суми страхового відшкодування.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги щодо незгоди заявника з сумою розміру ремонту який, на думку ОСОБА_2, є завищеним та не підтвердженим, є необґрунтованими та не підтверджені належними та допустими доказами.

Є безпідставними та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що договір страхування, за яким застраховано автомобіль «Форд», не набрав чинності на момент ДТП, оскільки застрахована особа не вносила першого страхового платежу, як це передбачено ст. 983 ЦК України, а сам факт підписання договору страхування не породжує жодних прав та обов»язків для сторін.

Як вбачається, відповідно до даних платіжних доручень від 05.04.2017 № 014007 на суму 34065,87 грн та від 05.04.2017 № 00217733 на суму 7340,36 зазначено, що призначення платежу страхове відшкодування ОСОБА_3.(а.с. 32, 33). Крім того, відповідно до Договору між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_3, якщо умовами Договору передбачена сплата страхового платежу частинами, то страховик має право утримати суму несплаченої частини страхового платежу з суми страхового відшкодування (а.с. 32).

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скаги щодо несплати першого страхового платежу та не набрання чинності на момент ДТП договору страхування спростовуються матеріалами справи, оскільки загальна сума страхового платежу становить 14680,74 грн (а.с. 10).

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, посилання заявника на узагальнений науково-консультативний висновок НКР при ВАСУ, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв»язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Як встановлено судом, постановою Апеляційного суду м. Києва від 01.12.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2017, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП України - без змін.

З врахуванням наведеного, не спростовують правильних висновків суду і доводи заявника щодо незаконності та необґрунтованості складеного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доводи що суд порушив встановлений порядок для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є необгрутованими та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, а фактично зводяться до переоцінки доказів, досліджених у встановленому законом порядку.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З врахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15.01.2019.

Головуючий Судді: