Справа № 509/5900/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року Овіділпольький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі Сірман Г.В.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який проживає за адресою: м. Харків. АДРЕСА_1 до Трощенкової - ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ж/м «Совіньйон», вул. Середня, буд. 5, про визнання права спільної часткової власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права приватної спільної часткової власності. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) у відповідності до умов якого, ОСОБА_3 було надано позивачу в користування земельну ділянку загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:0418, цільове призначення «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що належить ОСОБА_4 на праві власності, для забудови земельної ділянки строком на 5-ть років. На частині вказаної земельної ділянки позивачем побудовано житловий будинок. 24.10.2018 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 109,4 м2, житловою площею 95,1 м2, адреса: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Лиманка, вул. Середня, ж/м "Совіньйон", будинок 5/1 Відповідно до положень статей 120, 131, 132, 130 ЗК України, статті 722 ЦК України і положень Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 20.08.2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем, останній вважає, у нього виникло право власності на об'єкт нерухомого майна, частину земельної ділянки, що перейшло до нього в момент реєстрації права власності на житловий будинок, загальною площею 109,4 м2, житловою площею 95,1 м2, розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:0418, цільове призначення «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що належить відповідачу на праві власності у звязку з чим, у нього вникла необхідність звернення до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_5, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.11.2018 року № 146302600 є власником земельної ділянки загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:0418, цільове призначення «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

20.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) у відповідності до умов якого, ОСОБА_3 було надано ОСОБА_1 в користування земельну ділянку загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:0418, цільове призначення «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що належить ОСОБА_4 на праві власності, для забудови земельної ділянки строком на 5-ть років (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237).

Договір про право забудови земельної ділянки, був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.09.2018 року, номер запису 28196739, що підтверджується Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.11.2018 року № 146302600.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.11.2018 року № 146300606 - 24.10.2018 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 109,4 м2, житловою площею 95,1 м2, адреса: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Лиманка, вул. Середня, ж/м "Совіньйон", будинок 5/1 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237), розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:0418, цільове призначення «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що належить ОСОБА_4 на праві власності.

Згідно Повідомлення - під житловим будинком, загальною площею 109,4 м2, житловою площею 95,1 м2, розташованим за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Лиманка (кол.назва с. Мізікевича), вул. Середня, ж/м "Совіньйон", будинок 5/1 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237), який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка 0, 011 га, з урахуванням площі необхідної для його обслуговування земельна ділянка повинна становити 0, 165 га, що складає 11/100 частин в спільному частковому користуванні земельної ділянки, загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:041 8, цільовим призначенням «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237). (а.с. 18)

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно із статтею 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 120 ЗК України особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, які є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують ту чи іншу норму права та відносно обовязковим для врахування (з можливістю відступити від зазначеної у висновку правової позиції) судами загальної юрисдикції.

Системний аналіз положень статей 120, 131, 132, 130 ЗК України, статті 722 ЦК України і положень Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 20.08.2018 року, укладеного між ОСОБА_3. та ОСОБА_1, дають підстави для висновку про те, що право власності на спірний об'єкт нерухомого майна перейшло до ОСОБА_1 в момент реєстрації за останнім права власності на житловий будинок, загальною площею 109,4 м2, житловою площею 95,1 м2 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237), розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:0418, цільове призначення «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», що належить ОСОБА_4 на праві власності (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237).

Статтями 120, 131, 132 ЗК України врегульовано питання переходу до особи прав на земельну ділянку в зв'язку з її набуттям чи набуттям розташованого на ній нерухомого майна на підставі укладеної цивільно-правової угоди.

Порівняльно-правовий аналіз норм земельного права дає підстави вважати, що законодавець розмежовує поняття надання та переходу земельної ділянки в користування або у власність.

Під наданням земельної ділянки в користування або у власність розуміється прийняття органом відповідного рішення про надання землі у власність або в користування і подальше оформлення документа, який згідно зі статтею 126 ЗК України посвідчує право на землю.

Переходом земельної ділянки у власність є виникнення права на земельну ділянку, яка раніше надавалася і на яку є правовстановлюючі документи, визначені статтею 126 ЗК України, на підставі цивільно-правової угоди.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 206, 258-259, 264, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 120, 131, 132, 130 ЗК України, ст. 722 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 право приватної спільної часткової власності на 11/100 частин, що складає 0, 0165 га земельної ділянки, загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер: :02:008:0418, цільовим призначенням «будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237), на якій розташований житловий будинок, загальною площею 109,4 м2, житловою площею 95,1 м2, адреса: Одеська обл., Овідіопольський р., с. Лиманка (кол.назва с. Мізікевича), вул. Середня, ж/м "Совіньйон", будинок 5/1 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 237), який на праві приватної власності належить ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: ОСОБА_6