Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/942/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Будулуци М.С., Новікової Г.В.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 січня 2019 року цивільну справу № 234/10986/17 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод», третя особа - Управління Пенсійного Фонду України у м. Краматорську, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (головуючий в 1 інстанції суддя Данелюк О.М.)

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати надати довідку про заробітну плату за період його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно діючого законодавства.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що у 1986 році він працював у їдальні №103 Краматорського тресту їдалень та ресторанів, яка знаходилася на території заводу «СКМЗ». Та в червні 1986 року був призваний військкоматом і безпосередньо приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (місце дислокації воїнської частини селище Диброва). На теперішній час він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС І категорії, інваліда війни ІІІ групи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Краматорську та отримує пенсію, але починаючі з 01.01.2013 року її розмір було визначено з помилками, без урахування довідки про заробітну плату та первинних документів про період його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС.

Оскільки архівні документи їдалень було передано на баланс відповідача, то він звернувся до відповідача із заявою про видачу йому довідки про заробітну плату для нарахування пенсії та надав відповідачу архівну довідку №13142, видану Міністерством оборони України від 05.11.2004 року та довідку №618 від 30.11.1992 року, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджують участь в ЛНА на ЧАЄС.

На його зверненням відповідачем була видана нова довідка за №27 від 17.01.2013р. щодо його роботи за цей період, але надана довідка не відповідає дійсності, а саме: невірно визначено заробітну плату, не враховано, що 21 червня 1986 року, він був покликаний на збори і вибув з місця роботи та фактично збережений заробіток потрібно визначати з урахуванням дороги.

У 2016 році він повторно звертався до відповідача із заявою про видачу йому належної довідки та на підтвердження своїх вимог надав довідку №4/2914 від 17.05.2016р. видану військовим комісаріатом м.Краматорськ. За його заявою йому було надано довідку №185 від 23.06.2016р., але в ній також невірно визначено заробітну плату.

Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача він позбавлений можливості отримувати пенсію, як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЄС в належних розмірах. Тому просив визнати неправомірними дії відповідача по відображенню в довідці №27 від 17.01.2013 року та №185 від 23.06.2016 року відомостей про фактичну заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 28.06.1986 року по 01.09.1986р. Зобов`язати відповідача надати довідку про його заробітну плату за роботу у період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, з урахуванням часу перебування на військових зборах у населеному пункті, якій віднесено до першої зони небезпеки, за весь час зборів включно з часом дороги з 21.06.1986 року.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 січня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема вважає, що судом не були з`ясовані усі обставини справи, не враховано надані ним докази, що він перебував на зборах від військового комісаріату, а тому відповідач помилково відносить його до відряджених. Зазначає, що середній заробіток зберігався за весь час, що позивач був на військових зборах, включаючи дорогу до військової частини та назад. Але суд не надав увагу його поясненням та прийняв до уваги висновок судово-економічної експертизи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить рішення суду залишити без змін. В обґрунтування зазначає, що довідки, які надані ОСОБА_1 за змістом суперечать одна одній. Посилається, що на військовозобов`язаних запасу, що виконували роботи у зонах відчуження при ліквідації аварії на ЧАЄС, було поширено порядок оплати праці, передбачений для робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЄС, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалася за основним місцем роботи заробітна плата. Довідка про заробітну плату військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори, видається за формою затвердженою Міністерством соціального захисту населення України, згідно якої в довідці зазначаються дні виконання роботи у зонах, а не весь період проходження військових зборів. Надана ними довідка відповідає зазначеним вимогам та інформації викладеній у архівній довідці. Крім того, їх доводи підтверджуються також висновком експертизи №12841 від 02.10.2018 року, яка була проведена за клопотанням позивача.

Особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Відповідно до ст..49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

При розгляді справи по суті судом було встановлено, дійсно ОСОБА_1 , якій працював на посаді поваром 4-го розряду у Краматорському міському управлінні громадського харчування, їдальня №103 Краматорського тресту їдалень та ресторанів, після аварії на ЧАЕС був призваний КМВК на спеціальні військові збори. Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 05.11.2004 №13142, позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 28.06.1986 по 01.09.1986 року. Під час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році отримав дозу радіаційного опромінювання 1,438 рентген (архівна довідка від 05.11.2004 року №13142). Внаслідок визнано інвалідом 3-ї групи з втратою 50% працездатності безстроково (довідка МСЕК №5 серія 10 ААВ №508619 від 13.01.2014).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Форма довідки про заробітну плату працівників за роботу в зонах відчуження в 1986-1990 роках затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 №644. Згідно затвердженої форми розділ довідки «Заробітна плата працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої визначається пенсія», повинна містить наступні графи:

1.Збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження в 1986 -1990 роках;

2.Оплата праці за тарифними ставками (відрядними розцінками, посадовими окладами) за дні роботи в зоні відчуження в 1986-1990 роках, яка включає доплату за роботу в надурочний час, доплату за роботу у вихідні та святкові дні;

3.Премія за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (з зазначенням показника преміювання, розміру премії та підстави її виплати);

4.Інші доплати та надбавки (за роботу у нічний час, за класність водіям тощо із зазначенням розміру та підстави виплати).

В січні 2013 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про надання довідки про заробітну плату та надав архівну довідку №13142, видану Міністерством оборони України від 05.11.2004 року та довідку №618 від 30.11.1992 року, яка видана в/ч НОМЕР_1 .

На підставі наданої ОСОБА_1 архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 05.11.2004 №13142 відповідачем надана довідка за №27 від 17.01.2013р. про його роботу в населених пунктах зони відчуження з 28.06.1986 року по 01.09.1986 року із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи, кратності і розміру заробітної плати із розрахунку погодинної тарифної ставки 1,14 крб.

У 2016 році позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про видачу йому уточнюючої довідки з зазначенням місця роботи, зони небезпеки та виправлення часу перебування та кратності підвищення тарифної, на яке відповідачем була дана довідка №185 від 23.06.2016 року аналогічна за змістом довідці №27 від 17.01.2013р.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення його прав з боку відповідача. Надані довідки відповідають інформації викладеної у наданої позивачем архівної довідки щодо робочого часу у зоні відчуження та наявних в архіві ПАТ «СКМЗ» документів, щодо її розміру та враховуючи положення ст.49 КЗпП України, відмовив у задоволені позовних вимог.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч.4 та ч.5 ст. 12 ЦПК України кожна сторонам несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації ними прав, передбачених законом. У відповідності до вимог процесуального права, судом роз`яснено позивачу обов`язок надати докази на підтвердження зазначених ним обставин, проте ним не надано належних доказів щодо порушення його прав з боку відповідача.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо невідповідності наданих відповідачем довідок за №27 від 17.01.2013р. та №185 від 23.06.2016 року вимогам законодавства, оскільки вказані довідки відповідають вимогам положень Наказу Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 №644 та типовій формі. Містять усі необхідні розділи та відповідають інформації викладеній у архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 05.11.2004 №13142.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, що викладена в архівній довідці інформація щодо періоду перебування у зоні відчуження не відповідає дійсності та його посилання на довідку №618 від 30.11.1992 року, яка видана в/ч НОМЕР_1 , оскільки остання за змістом суперечить архівній довідці. Довідки містять неоднозначні дані щодо періоду перебування на цих роботах та місця дислокації військової частини № НОМЕР_1 (населені пункти Діброва та Рудня-Ільїнецька). Відповідно до роз`яснень наданих ОСОБА_1 . Галузевим державним архівом МОУ, довідка № 13142 від 05.11.2004 року, яка підтверджує факт його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі в/ч НОМЕР_1 , видана на підставі записів в наказах командира військової частини НОМЕР_1 за період червень-вересень 1986 року. Архів виконує довідки тільки на підставі документів які передані на зберігання.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку відповідачем заробітної плати позивача, оскільки на військовозобов`язаних, які були призвані на спеціальні військові збори та направлені на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, поширюються дія Постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168 (Постанова ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 №524-156) та Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964-рс.

Тобто оплата праці військовозобов`язаних, які були призвані на спеціальні військові збори та направлені на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, проводилась на умовах, передбачених для робітників та службовців, які виконували такі роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок матеріального забезпечення громадян СРСР при призові на строкову військову службу та при проходженні служби у запасі (п.4), затвердженої Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦСПС від 22.04.1982 №95/4- 132 за робітниками, службовцями та колгоспниками, що призвані на збори, зберігається середній заробіток як по основній, так і по роботі за сумісництвом за весь період зборів, включаючи час перебування у дорозі до військової частини і назад, а також посада (робота).

Під середнім заробітком слід розуміти розмір заробітної плати робітника, розрахований із фактично нарахованого заробітку за попередній час. До числа виплат, які враховуються при обчисленні середнього заробітку відносяться: основна заробітна плата - погодинна, відрядна, акордна (тільки в урочний час), систематичні доплати та надбавки; місячні, квартальні премії (пропорційно відпрацьованому часу в місяцях, що враховуються); 2/12 річної винагороди з матеріального заохочення; оплата та доплата за понаднормові, якщо вини носять систематичний характер (понаднормові вважаються систематичними, якщо у кожному із останніх трьох місяців їх було понад 10 годин); доплата у нічний час; доплата за суміщення професій.

Згідно наданої особової картки ОСОБА_1 за 1986 рік, годинна ставка повара 4 розряду, посаду яку обіймав позивач, складала 0,503руб. і була встановлена при 8-ми часовому робочому дні та 5-тиденному робочому тижні.

Відповідно до копії особової картки ОСОБА_1 за період квітень травень 1986 року останнім відпрацьовано 43 робочих дня (22+21) та нараховане 206,19руб.(105,69+100,50). З урахуванням 2/12 13-ї заробітної плати за 1985 рік, середньоденний заробіток обчислено в сумі - 4,86руб. (206,19+15,60:12х2):43.

Аналогічний висновок викладено у висновку судової економічної експертизи №12841 від 02.10.2018 року, яка була проведена за клопотанням позивача. Згідно висновку судової економічної експертизи різниця між розрахунками експерта та даними довідки від 23.06.2016 року №185, виданої ОСОБА_1 , ПАТ «СКМЗ» для визначення розміру пенсії складає копійки і виникла внаслідок того, що експертом перерахована та підвищена на 100% годинна тарифна ставка повара 4-го розряду, обчислена як - 1,142руб., а по розрахункам підприємства -1,14руб.

Відповідно до статті 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Таким чином, законодавчо закріплено право особи на отримання вже створеної та задокументованої (збереженої) інформації про неї, зокрема право на отримання у роботодавця довідки про фактичний розмір заробітної плати. Викладена у довідці інформація повинна відповідати за змістом інформації яка міститься у документах переданих на зберігання. До повноважень ПАТ «СКМЗ» не належить створювати нову інформацію.

Ці та інші обставини дають підстави вважати, що при видачі цієї довідки відповідачем дотримано норми ст. 49 КЗпП України та відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дана довідка призначена для подальшого її подання особою, що оформляє пенсію, відповідним органам Пенсійному фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах та визначають її розмір. Доводи щодо невірного розрахунку пенсії, апеляційним судом не перевіряються, оскільки це ні є предметом судового розгляду у даній справі. Спір між сторонами виник з приводу виконання відповідачем положень ст.. 49 КЗпП України.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, є фактично тотожними доводам позовної заяви, та були предметом розгляд у суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 січня 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

М.С. Будулуца

Г.В. Новікова

Повний текст постанови складено 10 квітня 2019 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян