Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 288/920/18
Ружинський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

23 січня 2019 року

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі : головуючого судді Грека М.М.

при секретарі Кащук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ружин

заяву представника позивачки ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПСП « Сокільча « про забезпечення позову.

в с т а н о в и в :

В провадженні Ружинського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПСП «Сокільча» щодо визнання недійсним договору оренди землі № 295 від 27 квітня 2015 року кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3,2384 га. укладеного між позивачем та відповідачем.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вищезазначений договір оренди землі укладений з порушенням ст. 203 ЦК України, тобто з відсутністю всіх істотних умов договору оренди, а саме відсутності вільного волевиявлення учасника правочину, яке, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, передбачених положеннями ст. 15 Закону України "Про оренду землі", що є підставою для визнання договору оренди землі № 295 від 27.04.2015 р. недійсним.

Таким чином, законні права ОСОБА_2 щодо права користування та розпорядження своїм майном порушені.

Представник позивачки ОСОБА_2 надав заяву про забезпечення позову, зокрема шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно оброблення, засівання та іншого використання належної позивачу земельної ділянки площею 3. 2384 га., кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно оброблення, засівання та іншого використання належної позивачу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3,2384 га., переданої у користування ПСП «Сокілька» нібито на підставі договору оренди землі № 295 від 27 квітня 2015 року, може спричинити значні труднощі у позивача в подальшому користуванні власним майном та унеможливить виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, просить заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не зявились.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оглянувши та перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що земельна ділянка, яка розташовані на території Сокільчанської сільської ради, Попільнянського району Житомирської області з кадастровим номером НОМЕР_1 належать на праві приватної власності позивачці ОСОБА_2, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Орендар ПСП « Сокільча» набув право користування даними земельними ділянками на підставі договору оренди, які на даний час є чинний.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Проте, виклавши заяву про забезпечення позову, представником позивача не мотивовано її належними та достатніми доказами. Зокрема, заява не містить достатнього обґрунтування доводів очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, не наведено причин неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Так, позивачкою ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі № 295 від 27 квітня 2015 року, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 3.2384 га., цільове призначення земельної ділянки- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сокільчанської сільської ради Попільнського району Житомирської області укладений між ОСОБА_2 та Приватним сільськогосподарським підприємством « Сокільча «, тобто позов не містить вимог, задоволення яких може привести до примусового виконання рішення, внаслідок задоволення позову відновиться лише становище сторін до укладення правочину. Доказів про те, що в даний час відповідачем (проведено посівні чи будь-які інші роботи по обробітку земельних ділянок) суду не надано.

Питання відшкодування можливих збитків, пов'язаних з використанням земельної ділянки, може бути в подальшому вирішене у порядку, встановленому законодавством.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна, серед іншого, містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.Однак, в порушення наведених положень законодавства заява про забезпечення позову не містить пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення. Враховуючи відсутність у заяві пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення, відшкодування збитків відповідачу у разі відмови у позові не буде гарантоване.

Проаналізувавши зміст заяви поданої заявником про забезпечення позову, виходячи із пов»язаності заходів забезпечення позову з предметом позову, який перебуває на розгляді суду, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-153, 258, 260,353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову до ПСП « Сокільча « про визнання договору оренди недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С суддя М. М. Грек