Головуючий у 1 інстанції Яненко Г.М.
Доповідач Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Принцевської В.П., Мироненко І.П.,

секретар - Сидельнікова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Державного підприємства «Шахта ім. М.С.Сургая» (далі - ДП «Шахта ім. М.С.Сургая»), в якому просив поновити його на попереднє місце роботи прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті дільниці ПР-2 ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення і до дня ухвалення рішення суду, 5000 грн. моральної шкоди; 2000 грн. витрат на правову допомогу, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі і стягнення на його користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Вимоги позивача мотивовано тим, що його звільнено без достатніх правових підстав.

Також позивач вказував, що він та члени його родини мають статус осіб, переміщених з районів проведення антитерористичної операції (м. Донецьк). На утриманні позивача знаходяться неповнолітня донька та дружина. Родина не має власного житла, тимчасово наймає житло у м.Вугледар. Інших доходів і джерела існування, крім заробітної плати позивача, родина не має. Тому вважає надмірним застосування до нього такого крайнього заходу, як звільнення.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалою суду від 22 січня 2019 року виправлено описки в рішенні щодо розміру сум, що підлягають стягненню.

Вирішено поновити ОСОБА_1 прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті дільниці ПР-2 Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая».

Стягнуто з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 03.05.2018 р. і до дня ухвалення рішення суду за 173 робочих дні 79375,86 грн.

Вирішено допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті дільниці ПР-2 ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» і в частині стягнення з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в сумі 9405,74 грн.

Стягнуто з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» в дохід держави 1536,80 судового збору.

В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди та судових витрат відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. В скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки звільнено позивача правомірно, у відповідності до вимог закону, за неодноразові грубі порушення трудової дисципліни, а не за прогул, як він зазначав у позовній заяві. Крім того, судом невірно розрахована сума середнього заробітку, яку стягнуто за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідь судді, представника відповідача ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» - ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Проте оскаржене рішення таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в п. 22 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" Верховний Суд України акцентує увагу на необхідності з'ясування чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. А зі змісту наказу про звільнення не вбачається надання адміністрацією підприємства діям ОСОБА_1 такої оцінки. Зокрема, відсутнє посилання на тяжкість вчиненого з огляду на виконання передбачених нарядом-путівкою робіт, початок виконання інших робіт, що виключало можливість перебування ОСОБА_1 на відведеному робочому місці, тривалість періоду, на який ОСОБА_1 раніше залишив своє робоче місце. Не зазначено в наказі підприємства і про заподіяну обставинами за яких вчинено проступок шкоду, чи то її відсутність. Не надано оцінку попередній роботі працівника, його обов'язку працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати свою роботу, дбайливо ставитися до майна власника.

Тому суд вирішив, що такі обставини свідчать про незаконність наказу про звільнення ОСОБА_1 №349-к від 03 травня 2018 року відповідачем, оскільки наказ прийнято без урахування усіх обставин, які підлягали дослідженню та з'ясуванню, а тому суд задовольнив позовні вимоги про поновлення на роботі

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може погодитись, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу № 740к від 02.11.2015 року, ОСОБА_1 прийнятий на роботу гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті на Відокремлений підрозділ «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія».

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 54 від 05.02.2016 року ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» реорганізовано в Державне підприємство «Шахта ім. М.С. Сургая».

Згідно з наказом № 345к від 03.04.2017 року ОСОБА_1 переведено прохідником підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті. Наказом № 276к від 11.04.2018 р. ОСОБА_1 переведено прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Зі справи вбачається, і не заперечує таких обставин позивач, що він був ознайомлений з Інструкцією про охорону праці, про що й розписувався.

Згідно з наданими суду копіями подання адміністрації № 416 від 02.05.2018 року, доповідної записки начальника дільниці ПР-2 ОСОБА_3 від 27.04.2018 року, копії доповідної нач.зміни по ОП і ТБ ОСОБА_4 від 26.04.2018 року, доповідної записки майстра гірничого дільниці ПР-2 ОСОБА_5 від 25.04.2018 року; копії пояснень ОСОБА_1 від 26.04.2018 року; копії наряду - путівки від 25.04.2018 року, копії паспорта нормативу витрат робочого часу, довідки майстра лампової від 25.04.2018 року; копії документів, що підтверджують час спуску/виїзду з шахти ОСОБА_1 25.04.2018 року, у 3-ю зміну, при обстеженні виробок східного крила шахти (горизонт 824 м.) службою ОП та ТБ (охорони праці та техніки безпеки) було виявлено, що працівники дільниці ПР-2 (прохідницьких робіт): ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8 - раніше встановленого часу залишили свої робочі місця. У 01.год.35 хв. перелічені працівники були відсутні на робочих місцях, зазначених у наряд-путівці майстра гірничого дільниці ПР-2 ОСОБА_5, а саме на похилому конвеєрному хіднику 14 східної лави пл.С11 та прилеглих до нього виробок.

Позивач не оспорює того факту, що він залишив робоче місце раніше часу, встановленого правила трудового розпорядку, графіком робочих змін.

В апеляційному суді позивач також не заперечував таких обставин, пояснив, що закінчив роботу раніше і пішов з шахти. Вказував, що це було пов'язано також з тим, що на його робочому місці почалася вигрузка матеріалів.

Судом також встановлено, і не заперечується позивачем, що протягом року до ОСОБА_1 відповідач застосовував дисциплінарні стягнення за порушення трудової дисципліни.

Так, наказом № 1335к від 21.11.2017 року ОСОБА_1 оголошена догана та позбавлено 100% премії за листопад 2017 року за порушення п.1.12 «Інструкції з охорони праці» безпечному виконанню робіт і поведінки у шахті прохідника», а саме, 14.11.2017 року, у 4-ту зміну, ОСОБА_1 їхав на стрічці конвеєру, яка не призначена для перевезення людей.

Наказом № 1068к від 18.09.2017 року ОСОБА_1 оголошена догана та позбавлено 100% премії за вересень 2017 року за порушення п.1.12 «Інструкції з охорони праці» безпечного виконанню робіт і поведінки у шахті прохідника», а саме, 14.09.2017 року, у 4-ту зміну, ОСОБА_1 їхав на стрічці конвеєру, яка не призначена для перевезення людей.

Наказом № 1061-к від 15.09.2017 року ОСОБА_1 оголошена догана та позбавлено 20% премії за вересень 2017 року за порушення п.1.11 «Інструкції з охорони праці» безпечному виконанню робіт і поведінки у шахті прохідника», а саме, 11.09.2017 року, у 4-ту зміну, ОСОБА_1 при посадці у кліть на горизонті 824 м. самовільно відкрив двері кліті.

Рішення роботодавця про оголошення доган працівником не оспорені і не скасовані, стягнення не зняті і з часом не погашені.

За систематичне невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором, відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, наказом відповідача № 349к від 03.05.2018 року ОСОБА_1 було звільнено.

Судом також з'ясовано, що роботи, визначені в наряді - путівці від 25.04.2018 року ОСОБА_1 були виконані повністю, відповідач також не оспорював таких обставин: оплатив роботу за цей день, зробив відповідну відмітку в табелі.

Разом з тим, судом встановлено, що необхідність залишення робочого місця на 40 хвилин раніше визначеного часу була обумовлена початком виконання на цій ділянці інших робіт, що покладало на ОСОБА_1 обов'язок залишити своє робоче місце та переміститись до безпечного місця.

Однак, такі обставини матеріалами справи не підтверджуються, напроти, в матеріалах справи є доповідна записка майстра гірної ділянки ОСОБА_5 про те, що доставка матеріалів на ділянку проходила до 01 год., в той час, як позивач покинув робоче місце в 1 год 40 хвилин (а.с.21).

Разом з тим режим роботи підприємства передбачає, що третя зміна, в яку працював позивач, триває з 20.00 год до 02.00 годин (а.с.79).

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та положень пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України до юридичних фактів, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог статті 264 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення позивача з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог статей 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

З урахуванням положень статті 147 КЗпП України звільнення з передбачених пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підстав є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Працівник може бути звільнений з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (стаття 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Виходячи зі змісту наказу від 03 травня 2018 року № 349-к, підставою для звільнення ОСОБА_1 стала сукупність систематичних порушень позивачем посадових обов'язків (14.09.2017 року, 11.09.2017 року, 14.11.2017 року), за вчинення яких йому згідно з наказами від 21.11.2017 року, 15.09.2017 року оголошені догани і його позбавлено премії, після чого позивач знов порушив трудову дисципліну.

В наказі від 03.05.2018 року про звільнення позивача зазначений зміст порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни 25 квітня 2018 року, відображені попередні порушення трудової дисципліни, вказані підстави застосування звільнення як виду стягнення за систематичне невиконання обов'язків, покладених на позивача трудовим договором (а.с.15).

Отже, як вбачається зі змісту наказу, він цілком відповідає вимогам п.3 ст.40 КЗпП України, а передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень необхідні для дотримання роботодавцем при вирішенні питання про застосування дисциплінарного стягнення, і не мають міститися у наказі про звільнення.

Систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за які до нього протягом року застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, дисципліни належно підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, висновки суду, що оскільки наказ про звільнення відповідача не відображає оцінки адміністрацією підприємства діям ОСОБА_1, зокрема, відсутнє посилання на тяжкість вчиненого з огляду на виконання передбачених нарядом-путівкою робіт, початок виконання інших робіт, що виключало можливість перебування ОСОБА_1 на відведеному робочому місці, тривалість періоду, на який ОСОБА_1 раніше залишив своє робоче місце, то наказ є незаконним і підлягає скасуванню - не грунтуються на законі. Відповідно, це не може бути підставою для поновлення на роботі позивача, оскільки звільнення відповідача проведено у відповідності до вимог закону.

Також колегія суддів не погоджується із твердженнями позивача про те, що застосовані до нього заходи дисциплінарного стягнення у виді звільнення з роботи є надмірними, оскільки характер попередніх порушень трудової дисципліни, що виразилися у грубому порушенні правил безпеки праці, і які не можна вважати незначними, свідчить про свідоме нехтування позивачем правил трудового розпорядку.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону, статей 263-264 ЦПК України, а також фактичних обставин справи, дійшов помилкового висновку про відсутність у роботодавця підстав для звільнення позивача у зв'язку з тим, що наказ про звільнення не відповідає вимогам закону, тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позовних вимогах про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення позивача на роботі.

Оскільки не встановлено порушення трудових прав позивача його звільненням, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 січня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у вказаних позовних вимогах.

Керуючись ст.ст.367, 376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» задовольнити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 січня 2019 року скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахта ім.М.С.Сургая» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2019 року

Судді Є.Є.Мальцева

В.П.Принцевська

І.П.Мироненко