Справа № 317/4127/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Мінгазов Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та просив видати судовий наказ про стягнення аліментів на її користь з ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

20.12.2018 року від боржника ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої вбачається, що він не згоден з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, так як його малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з боржником. До заяви було долучено довідку видану Виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, в якій зазначено,що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: с. григорівка, вул. Радісна, буд. 158, разом з ним проживає син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також довідку про те що ОСОБА_3, навчається в Григорівському навчально-виховному комплексі «загальноосвітній навчальний заклад-дошкільний навчальний заклад» Запорізького району Запорізької області.

Розглянувши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу за наступних підстав.

Згідно з ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.3ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Так, згідно поданої заявником заяви про видачу судового наказу та копій документів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Також, заявник не підтверджує документально, що станом на час звернення до суду з даною заявою спір між сторонами вирішено. Крім цього заявник не долучив до матеріалів акт, що підтвердить ту обставину, що його дитина, станом на час звернення із заявою, проживає разом з нею.

Відповідно до п.8 ч.1ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, ч. 3 ст. 19, ст.ст.165,166 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її підписання до Запорізького апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи судові рішення оскаржуються до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: Р.В. Мінгазов