ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/10602/18

Номер провадження 22-ц/816/97/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собина О. І. , Левченко Т. А.

.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2018 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 18 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

06 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробиче об'єднання», який в подальшому уточнив, про стягнення заборгованості по заробітній платі з 01 грудня 2017 року по 30 червення 2018 року. Свої вимоги позивач мотивував тим, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем, який з грудня 2017 року нараховував, але не виплачував йому заробітну плату, тому просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі: за грудень 2017 року 4022 грн., січень 2018 року 8877,00 грн., за лютий 2018 року 8077,00 грн., за березень 2018 року 9733,00 грн., за квітень 2018 року 8045,00 грн., за травень 2018 року 7980,00 грн., за червень 2018 року 7839,00 грн., а всього у сумі 54573,44 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ПАТ «СМНВО» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В доводах апеляційної скарги ПАТ «СМНВО» зазначається, що наданий позивачем розрахунковий лист не підтверджує факт заборгованості із виплати грошових коштів станом на день ухвалення судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата позивачу за грудень 2017 року - червень 2018 року не була виплачена, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі 54573 грн. 44 коп., що підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» і працює на посаді оператора верстатів з програмним керуванням (а.с. 7 - 9, 11).

Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа, відповідач не виплатив йому заробітну плату: за грудень 2017 року - у сумі 8043 грн., за січень 2018 року - 8877 грн., за лютий 2018 року - 8077 грн., за березень 2018 року - 9733 грн., за квітень 2018 року - 8045 грн., за травень 2018 року - 7980 грн., за червень 2018 року - 7839 грн., що становить 54573,44 грн. (а.с. 10).

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній з грудня 2017 року по червень 2018 року не виплатив позивачу заробітну плату за виконану ним роботу, тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на те, що доданий позивачем до позовної заяви розрахунковий лист не є належним доказом на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки відповідач, у свою чергу, не надав належних і допустимих доказів для підтвердження факту відсутності заборгованості по заробітній платі перед позивачем або наявності заборгованості у іншому розмірі, ніж у заявленому у позові.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 жовтня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина