Справа № 740/911/18
Провадження № 2/740/34/19
РІШЕННЯ

іменем України

02 квітня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача-Сюр В.М.,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача-адвоката ОСОБА_3,

третіх осіб-Роговець І.А., ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору,- ОСОБА_5, ОСОБА_4, про скасування земельного сервітуту,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення постійного безоплатного сервітуту на право ОСОБА_2 проходу та проїзду на велосипеді, площею 48 м.кв, встановленого згідно рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року на належній ОСОБА_4 та ОСОБА_1 присадибній земельній ділянці, розташованій в м.Ніжині Чернігівської області, вул.Василівська, 15, кадастровий номер :004:0050. Позов обґрунтований тим, що відповідач не користується сервітутом, остання має дві можливості дістатися до своєї садиби: через вихід з вул.Василівська,-через металеву хвіртку, на якій вказана адреса (буд.15 кв.2), стежка за цією хвірткою проходить через земельну ділянку її колишнього чоловіка ОСОБА_5, який не заперечує, щоб відповідач користувалась належним виходом; через вихід з власної земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_2 має влаштований вихід із свого будинку, яким вона і користується, не завдаючи позивачу обтяжень. Вихід на вул.Б.Хмельницького облаштований-наявні хвіртка та ворота. У випадку залишення сервітуту існує загроза життю та здоров»ю позивача, оскільки відповідач спричинила позивачу тілесне ушкодження та неодноразово погрожувала спричиненням шкоди сім»ї позивача. Поведінка відповідача є аморальною. Також позивач через наявність сервітуту позбавлена можливості розширити належний будинок господарською будівлею. Сервітут є необґрунтований. Просить позов задовольнити.

Провадження по справі відкрито 08 червня 2018 року.

У відзиві на позовну заяву від 02 липня 2018 року відповідач ОСОБА_2 позов не визнає, посилаючись на те, що правомірність встановлення сервітуту була предметом дослідження згідно постанови Верховного суду від 30 січня 2018 року. Позивач не виконує рішення суду, по якому наявне виконавче провадження. ОСОБА_1 встановили паркан, який перешкоджає їй прохід до належної частини будинку, що унеможливлює користування сервітутом, ОСОБА_1 не допускають її на свою земельну ділянку для проходу. Твердження позивача щодо загрози життю не відповідають дійсності. Звернення позивача з даним позовом є намаганням не виконувати законне рішення суду. Судом касаційної інстанції досліджені обставини щодо її можливості проходу до своєї садиби. Щодо розширення будинку позивач не надала доказів щодо обґрунтованості вказаних дій.

У відповіді на відзив від 06 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 зазначає про наявність у відповідача двох повноцінних облаштованих виходів зі свого будинку, що не змушує пробиратися через бруд та є достатнім для заїзду карети швидкої допомоги. Через власні ворота на територію відповідача заїжджають автомобілі. Наявне кримінальне провадження щодо спричинення тілесних ушкоджень та погроз щодо неї зі сторони відповідача. Сервітут встановлено без дотримання справедливого балансу між інтересами сторін. Сервітут позбавляє можливості здійснювати добудову та охорону приватної власності.

ОСОБА_6 протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 липня 2018 року справу передано судді Олійнику В.П..

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов пітримала, пояснивши, що ОСОБА_2 має інші можливості входу до свого будинку, якими користується останні 5 років, відповідач має хвіртку та ворота в кінці свого городу, через які заїжджають автомобілі. Відповідач створює загрозу її життю, погрожує її сім»ї. При приватизації не знали про сервітут. У сторін є виходи на вул.Слов»янська, які облаштовані воротами та хвіртками. Із ОСОБА_2 має неприязні відносини. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_4, який пояснив, що відповідач має можливість проходу до своєї частини будинку, у рішенні суду відсутня пропорційність, його сім»я не може користуватись належною власністю, при приватизації мова про сервітут не йшла, відповідач має вихід на вул.Слов»янська, остання не користується сервітутом останні 5 років.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що ОСОБА_4 не дозволяють їй з дитиною проходити по їх земельній ділянці і перешкоджають користуватись встановленим судом сервітутом. ОСОБА_7 має неприязні відносини. Під час приватизації був визначений сервітут, ОСОБА_7 визначена більша частина двору. Вона проходить до своєї частини будинку через город без світла, без покриття, поставила ворота та хвіртку для обслуговування своєї земельної ділянки та зливної ями. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідача адвокатом ОСОБА_3, яка пояснила, що позивач перешкоджає виконанню рішенню суду про встановлення сервітуту, у зв»язку з чим відповідач змушена зробити вихід на іншу вулицю, це питання було предметом розгляду судів першої, апеляційної та касаційних інстанцій.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав за необхідне позов задовольнити, пояснивши, що відповідач незаконно заволоділа будинком, між сторонами неприязні відносини, домовленості щодо збільшення земельної ділянки ОСОБА_7 не було.

Із врахуванням поданих учасниками справи доказів суд приходить до слідуючих висновків.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року встановлено на належній ОСОБА_4 і ОСОБА_1 присадибній земельній ділянці, що розташована за адресою: м.Ніжин, вул.Василівська, 15, кадастровий №:04:004:0050, постійний безоплатний сервітут на право ОСОБА_2 проходу та проїзду на велосипеді, площею 48 м.2, у межах: від точки А до точки Б - 3,15 м, від точки Б до точки В - 9,36 м, від точки В до точки Г - 7,87 м, від точки Г до точки Д - 2,09 м, від точки Д до точки Е - 7,17 м, від точки Е до точки Ж - по довжині стіни гаражу, від точки Ж до точки А - 10,54 м. Дані межі прокласти у спосіб, зображений на схемі, що є додатком № 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи № С-163 від 30 липня 2015 року, який виготовлено експертом Чернігівської регіональної торгово-промислової палати.

Відповідно до повідомлення Ніжинського МРВ ДВС від 20 червня 2018 року на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження щодо встановлення постійного безоплатного сервітуту на земельній ділянці ОСОБА_4 та ОСОБА_1, по якому вирішується питання про залучення організації для проведення прорізу в заборі.

ОСОБА_6 державного виконавця Гаврилей І.О. від 20 лютого 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не допущено стягувача ОСОБА_2 та державного виконавця для виконання рішення суду.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу скасування даного постійного безоплатного сервітуту.

За змістом ст.98 ЗК України право земельного сервітуту-це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.100 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

За правилами ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч.1 ст.402 ЦК України).

Статтею 406 ЦК України визначені підстави припинення сервітуту, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст.102 ЗК України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках: поєднання в одній особі суб'єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки; відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; рішення суду про скасування земельного сервітуту; закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; невикористання земельного сервітуту протягом трьох років; порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

На вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках: припинення підстав його встановлення; коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1, яка має хворобливий стан і є особою з інвалідністю 2 групи, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 має інші варіанти входу до будинку, остання має облаштовані хвіртку та ворота на вул.Слов»янська, остання може входити до будинку через земельну ділянку свого колишнього чоловіка ОСОБА_5, відповідач спричиняє тілесні ушкодження позивачу і створює загрозу життю та здоров»ю, відповідач не користується сервітутом останні 5 років, через сервітут позивач позбавлена надежним чином користуватись власністю.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначене рішення апеляційного суду від 07 червня 2016 року мотивоване тим, що належні ОСОБА_2 частини будинку та присадибної земельної ділянки за адресою: м.Ніжин, вул.Василівська, 15, розташовані таким чином, що вона не має прямого виходу на вул.Василівська. Для виходу на цю вулицю ОСОБА_2 має виходити на вул.Б.Хмельницького або Октябрьську, пройшовши спочатку через належний їй город, а потім - по ґрунтовій дорозі, що розташована між індивідуальною забудовою та багатоповерховим будинком. Доступ до місцезнаходження помешкання ОСОБА_2 є ускладненим внаслідок відсутності доступу до нього з вул.Василівська, яку включено до адреси цього помешкання. Така обставина може мати негативні наслідки (затримку надання швидкої медичної допомоги тощо). Для прямого виходу на вул.Василівська ОСОБА_2 потребує встановлення на належній ОСОБА_4 та ОСОБА_1 земельній ділянці найменш обтяжливого для них сервітуту, технічні параметри якого описано у висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 липня 2015 року № С-163 і додаткової судової земельно-технічної експертизи від 22 квітня 2016 року № 02-16С.

ОСОБА_6 технічної документації щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за 2006 рік і щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за 2006 рік, пропонувалося виділити у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2 частину присадибної земельної ділянки за адресою: м.Ніжин, вул.Василівська, 15, площею 0,0432 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:04:0051; виділити у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_1 частину присадибної земельної ділянки за адресою: м.Ніжин, вул.Василівська, 15, площею 0,0432 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:04:0050. В зазначених технічних документаціях вказано, що земельну ділянку, яку пропонується виділити й передати у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_1, запропоновано обтяжити сервітутом площею 0,0048 га. Таке ж повідомляється і у листі Управління Держземагентства у Ніжинському районі від 30 грудня 2013 року № 08-19/5177.

Рішенням Ніжинської міської ради від 26 лютого 2008 року затверджено проекти розподілу земельних ділянок між співвласниками будинку №15 по вул.Василівська за їх взаємною згодою, на підставі яких ухвалено: із загальної площі присадибної земельної ділянки, що становить 920 м2, вважати у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_1 488 м2 цієї ділянки, а у користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_2- 432 м2 цієї ж ділянки; ОСОБА_4 та ОСОБА_1 безоплатно передати у спільну сумісну приватну власність (по 1 / 2 частині кожному) земельну ділянку площею 488 м2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 безоплатно передати у спільну сумісну приватну власність (по 1 / 2 частині кожному) земельну ділянку площею 432 м2 для будівництва та обслуговування жилого будинку.

На підставі вказаного вище рішення Ніжинської міської ради 26 березня 2008 року ОСОБА_5 видано державний акт серії ЯГ №908069 на право власності на 1 / 2 частину присадибної земельної ділянки площею 0,0432 га, кадастровий №:04:0051, що розташована за адресою: м.Ніжин, вул.Василівська, 15, співвласником іншої 1 / 2 її частини зазначено ОСОБА_2.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 9 січня 2014 року у справі № 40/3188/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, яке набрало законної сили і виконано, ОСОБА_2 виділено у натурі 3 / 10 частини будинку 15 по вул.Василівська м.Ніжина та визнано за нею право власності на цю частину будинку. Вказаним рішенням суду у власність останньої виділено також частину присадибної земельної ділянки до цієї частини будинку площею 0,0216 га, у тому числі під житловими будівлями 0,0063 га, під нежитловими будівлями 0,0001 га, під індивідуальним двором та городом 0,0152 га. Встановлено, що відповідно до державного акта серії ЯГ №908068 від 26 березня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають у власності по 1 / 2 частині присадибної земельної ділянки площею 0,0488 га за адресою: м.Ніжин, вул.Василівська, 15.

Вказані обставини, які встановлені постановою Верховного суду від 30 січня 2018 року, якою залишене без змін рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року, враховуються судом в порядку ч.4 ст.82 ЦПК України.

Дані судові рішення обов»язкові для виконання, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відповідно до ст.18 ЦПК України, якою встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, при цьому в судовому засіданні встановлено, із врахуванням повідомлень державної виконавчої служби, щодо перешкод ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у здійсненні виконавчого провадження, у зв»язку з чим судом відхиляються доводи позивача щодо відсутності користування відповідачем сервітутом.

Також в судовому засіданні встановлено, що встановлення сервітуту було запропоновано у технічній документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_1, у зв»язку з чим судом відхиляються доводи позивача щодо необізнаності із умовами сервітуту при приватизації земельної ділянки.

Наявні хвіртка та ворота на земельній ділянці зі сторони городу ОСОБА_2 на вул.Слов»янська м.Ніжина не свідчить про належний доступ до будинку з вул.Василівська. Не є належним доступом до будинку ОСОБА_2 зі сторони земельної ділянки ОСОБА_5, яка має огородження, при цьому предметом позову є саме скасування земельного сервітуту, встановленого на земельній ділянці позивача на право проходу і проїзду на велосипеді для відповідача, для якої в інший спосіб не можливо встановити сервітут, при цьому даний сервітут встановлено із додержанням балансу інтересів сторін.

Положеннями ст.91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов'язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають тривалі неприязні відносини.

ОСОБА_6 повідомлення ГУНП в Чернігівській області від 10 серпня 2018 року наявне кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 №0000013, по якому 11 липня 2018 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 14 квітня 2018 року, досудове розслідування триває.

У повідомленні ГУНП в Чернігівській області від 14 грудня 2018 року зазначено про відсутність достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_2 про підозру, у кримінальному провадженні проводяться додаткові слідчі дії.

Належні та допустимі докази на підтвердження дій ОСОБА_2 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1, погроз життю та здоров»ю,-суду не подані, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, при цьому відповідно до ст.1163 ЦК України фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

За таких обставин позивачем не наведено обґрунтувань наявності підстав для скасування земельного сервітуту, а також не доведено належними доказами порушення прав та її інтересів його встановленням, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач просить стягнути 10491 грн. витрат на правничу допомогу із наданням суду договору про правничу допомогу із адвокатом ОСОБА_3, квитанцію від 28 жовтня 2018 року на суму 10491 грн., звіту про виконані роботи від 28 жовтня 2018 року.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Належними доказами, які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, крім тих, які подані відповідачем, є докази, які доводять відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218. Вказаних доказів щодо відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, суду не подано, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору,- ОСОБА_5, ОСОБА_4, про скасування земельного сервітуту,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 10 квітня 2019 року.