ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року

м. Харків

справа № 646/3329/18

провадження № 22-ц/818/413/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Котелевець А.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо»,

треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року (в складі судді Єжова В.А.),

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача суму заподіяної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 81032,95 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позов мотивований тим, що 22 лютого 2018 року о 17 годині 43 хвилин біля будинку № 66 по вулиці Гольдбергівська в місті Харкові, ОСОБА_3 керував транспортним засобом-трамваєм, реєстраційний номер 4539 по маршруту № 27 та не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мазда-6», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілям спричинено механічні ушкодження, чим завдано матеріальні збитки.

11 квітня 2018 року постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова, яка набрала сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4439 від 12.04.2018 року, величина матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 78802,15 грн., витратити за проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 2230,80 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яка полягає в тому, що він не може користуватися автомобілем, тривалий час прийшлося нервуватися через те, що він не мав грошей, необхідних для ремонту автомобіля. Крім того, він є інвалідом 3 групи з дитинства, з порушенням опорно-рухливої системи і автомобіль є одним із необхідних засобів пересування. Таким чином, був порушений загальний життєвий ритм позивача.

Представником відповідача КП «Салтівське трамвайне депо» ОСОБА_4 було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовну заяву вважають необґрунтованою, без надання належних та допустимих доказів, виходячи з наступного. Для проведення експертного товарознавчого дослідження не було надано протокол про адміністративне правопорушення, звідси вбачається, що відповідач не може бути впевнений у тому, що оцінка зазначеного колісного транспортного засобу була об'єктивною, що ОСОБА_1 не зазначив пошкодження які були наявні в колісному транспортного засобу до вчинення ДТП або не наніс більшої шкоди колісного транспортного засобу після ДТП. Крім того, у висновку експертного товарознавчого дослідження № 4439 експертом ОСОБА_5 зазначається, що перевірка відповідності перерахованих умов дійсності виходить за межі компетенції спеціаліста в області оцінки. Оцінка дій осіб, наданих недостовірних вихідних даних, використання який призвело до необ'єктивних висновків о вартості КТЗ, являється прерогативою суду і слідчих органів. Також у висновку експерта власником транспортного засобу є ОСОБА_1, а за наданим технічним паспортом власником транспортного засобу являється ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги та послались на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти позову.

Третя особа ОСОБА_3 вважав, що не має підстав для задоволення позову, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: матеріальної 78802,15 грн., моральної 10000 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження 2230,80 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2573,32 грн.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, КП «Салтівське трамвайне депо» звернулось на це рішення суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що є сумніви у оцінці КТЗ, ОСОБА_1 не зазначив пошкодження які були наявні в КТЗ до вчинення ДТП або не наніс більшої шкоди КТЗ після ДТП.

Також, апелянт вказує, що моральна шкода у розмірі 10000 гривень, яка заявлена позивачем, є недоведеною, позивачем не надано розрахунку розміру шкоди з яких міркувань він виходив визнаючи його, не надано жодного доказу підтверджуючого факт завдання йому моральної шкоди.

22 листопада 2018 року до Харківського апеляційного суду на вищевказану апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_1, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 22 лютого 2018 року о 17 годині 43 хвилин, у місті Харкові по вулиці Гольдбергівська, 66, керуючи трамваєм, реєстраційний номерний знак 4539 по маршруту № 27, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, який зупинився попереду, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, власником автомобіля марки «Mazda», державний номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_2

Із копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4439 від 12.04.2018 року, вартість матеріального збитку, заподіяної власнику автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 78802,15 гривень.

Витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження складають 2230,80 грн.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, розмір збитку, який підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в сумі 78802,15 грн..

Посилання відповідача стосовно того, що виникає сумнів у розмірі майнової шкоди колегією суддів не приймаються, оскільки будь-якого іншого розміру майнової шкоди відповідачем не надано.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пунктів 3, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції України слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Задовольняючи позовні вимоги щодо моральної шкоди, суд першої інстанції правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, який є необхідним і достатнім, доведеним і таким, що підлягає стягненню з відповідача, враховуючи принцип розумності і справедливості, що повністю відповідає вимогам статті 1167 ЦК України, а також роз'ясненням, даним в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано було взято до уваги те, що згідно довідки МСЄК 269876, позивач є інвалідом 3 групи з дитинства з порушенням опорно-рухливої системи, автомобіль є одним із необхідних засобів пересування, в зв'язку з чим позивач відчував певні моральні страждання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 січня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

А.В. Котелевець