ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2382/19 Справа № 188/937/18 Категорія: 50 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовна заява мотивована тим, що 26.07.2003 року вона та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 29.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом нею.

Зазначала, що шлюб між ними на цей час не припинено, але нею подано позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем.

Відповідач хоча і зареєстрований за однією і тією ж адресою, що і вона та діти, але фактично мешкає за іншою адресою, яку вона не знає.

Відповідач припинив добровільно надавати кошти на утримання дітей, фактично поклавши цей обов'язок на неї одноособово. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. На утриманні у відповідача інших осіб не має, він не працює, тому не має регулярного заробітку.

Вважала, що відповідач повинен надавати допомогу на утримання їх спільних дітей, хоча і не бажає виконувати свій обов'язок.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти щомісячно на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову, тобто з 04.07.2018 року, і до досягнення дітьми повноліття, тобто на доньку ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3, на сина ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні в частині присудженого до стягнення розміру аліментів, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який було зареєстровано 26.07.2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану районного управління юстиції Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 29, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1.

Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 19.01.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 91, та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 03.12.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 900. У вказаних свідоцтвах в графі батько записано «ОСОБА_1», відповідач по справі, в графі мати - «ОСОБА_2», позивачка по справі.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19.09.2018 року, виданого Відділом соціального захисту дітей управління служб у справах дітей Новокадацького району м. Дніпра, позивачка та діти проживають за адресою АДРЕСА_1, без реєстрації.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в сумі 5 000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей і має можливість їх надавати у розмірі визначеному судом.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині присудженого до стягнення розміру аліментів, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, позивачка зазначала, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, він не працює, проте є працездатним, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Однак, апеляційним судом встановлено, що згідно довідки ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" (а.с.56), ОСОБА_1 працює на посаді майстра зміни УГПТ з 19.10.2004 року і по теперішній час, нарахований йому дохід за січень 2018 року складає 10 471,32 грн., за лютий 2018 року 11 658,09 грн., за березень 2018 року 13 797,92 грн., за квітень 2018 року 11 638,70 грн., за травень 2018 року 14 895,67 грн., за червень 2018 року 8 680,32 грн., за липень 2018 року 10 558,79 грн., за серпень 2018 року 14 656,39 грн., за вересень 2018 року 13 183,21 грн.

Крім того, згідно заяви ОСОБА_1 від 29.01.2018 року з його заробітної плати на користь позивачки ОСОБА_2 щомісячно здійснюються відрахування в розмірі 33 % на утримання дітей (а.с.57,58), що не заперечувалося в судовому засіданні суду апеляційної інстанції і самою позивачкою.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 5 000,00 грн., суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дохід ОСОБА_1 не є співмірним з сумою аліментів, визначених судом першої інстанції. Крім того, утримання дитини, згідно ст. 182 СК України, є обов'язком обох батьків.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2018 року підлягає зміні, зменшивши присуджений до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти з 5 000,00 грн. до 3 500,00 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року - змінити, зменшивши присуджений до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти з 5 000,00 грн. до 3 500,00 грн.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2018 року у іншій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко