Номер провадження: 22-ц/813/2447/19
Номер справи місцевого суду: 509/2249/18
Головуючий у першій інстанції Бочарова А.І.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

відповідачі: ПАТ «Укрсоцбанк»,

треті особи: Чуловський В.А., ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.11.2018року, постановлену суддею Бочаровим А.І.,

встановив:

07.06.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: Чуловський В.А., ОСОБА_4, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений 06.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на належну ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, таким, що не підлягає виконанню

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подала ОСОБА_2, в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вона не була належним чином повідомлена про призначення судового засідання на 18.09.2018 року та на 01.11.2018 року. У додаткових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначала, що судові виклики замість неї отримувала третя особа по справі - ОСОБА_4, яка не є членом її сім'ї, а тому отримання нею судових викликів не може вважатись належним повідомленням позивача. Крам того ОСОБА_2 звертає увагу, що 11.08.2018 року вона виїхала за межи України, на підтвердження чого надала копію проїзного документу на автобус Одеса-Москва від 11.08.2018року.

Третя особа по справі - ОСОБА_4 звернулася до суду апеляційної інстанції з відзивом на апеляційну скаргу, однак, враховуючи те, що до відзиву не надано передбачених ч.4 ст. 360 ЦПК України доказів надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, колегія суддів залишає відзив без розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - Гарвилюк П.С. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, вислухавши представника ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, районний суд виходив з того, що належним чином повідомлений позивач у підготовчі судові засідання, призначені на 18.09.20148 року та 01.11.2018 року не з'явилася, із заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталася.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що справа призначалась до слухання на 18.09.2018 року та 01.11.2018 року, позивач був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.37, 43), заяви про слухання справи у її відсутності не надала, до судових засідань не з'являлась, при цьому 15.08.2018 року надсилала до суду відповідь на відзив ПАТ «Укрсоцбанк» та клопотання (а.с.28-30), що підтверджує її обізнаність про відкриття провадження по справі.

Згідно з ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судові засідання заявника, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду заяви, що призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті пред'явленого позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України у разі, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

За змістом вказаних вимог процесуального закону правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за сукупності таких умов: - належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; - повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль; - ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Тобто згідно вищезазначених норм, суд зобов'язаний постановити ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності незалежно від поважності підстав неявки належно повідомленого позивача у судове засідання.

Доводи апеляційної скарги стосовного неналежного повідомлення ОСОБА_2 про день на час розгляду справи спростовуються наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.37, 43) про виклик ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 18.09.2018 року та 01.11.2018 року, направлені за адресою її проживання, зазначену нею в позовної заяві та згідно розписки, зазначені поштові повідомлення були отримані ОСОБА_2 своєчасно.

Колегія суддів критично ставиться до посилання ОСОБА_2 на те, що судові виклики отримувала замість неї третя особа по справі - ОСОБА_4, яка не є членом її сім'ї, оскільки відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об'єкта поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, який проживає разом з ним.

Оскільки апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів неналежного виконання працівниками Укрпошти своїх обов'язків щодо вручення поштового відправлення належному адресату, колегія суду відхиляє таки доводи апеляційної скарги.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо перебування ОСОБА_2 з 11.08.2018 року за межами України, оскільки суду не надано належних доказів перебування позивача за межами України під час призначених судових засідань. Більш того, згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 15.08.2018 року особисто направила до суду відповідь на відзив ПАТ «Укрсоцбанк» та клопотання (а.с.28-30), що ставить під сумнів її перебування за межами України у цей період. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 отримала судовий виклик 24.07.2018 року (а.с.38), тобто під час перебування її на території України, а тому у разі перебування за межами України у день призначеного судового засідання мала процесуальне право та достатній час для залучення до справи представника. Більш того, згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 мала представника - адвоката Гаврилюк П.С., який звертався в її інтересах з адвокатським запитом (а.с.17), а тому, враховуючи належне повідомлення її про день та час розгляду справи, представник міг прийняти участь у судовому засіданні.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваної ухвали.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому в силу ст.375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.11.2018року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.04.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева