Справа № 2-204/10
Провадження № 22-ц/4808/56/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду, постановлену суддею Юсип І.М. 16 листопада 2018 року в м. Галичі у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В., в якій просив визнати дії приватного виконавця при виконанні виконавчого провадження №57369016 незаконними та такими, що суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження»; визнати незаконною та скасувати постанову від 04.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження №57369016; визнати незаконною та скасувати постанову від 05.10.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №57369016; визнати незаконною та скасувати постанову від 05.10.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №57369016; зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. повернути виконавчий лист №2-204 від 16.03.2010 року із матеріалами виконавчого провадження №57369016 до суду, який його видав.

Вимоги скарги мотивував тим, що 31.03.2010 року Галицьким районним судом по справі №2-204/2010 було видано виконавчий лист, в якому вказано стягнути з ОСОБА_2 307610,40 грн. заборгованості, звернувши стягнення на майно: домоволодіння, яке складається із житлового будинку, загальною площею 225,2 кв. м., гараж, загальною площею 28,8 кв.м., погріб загальною площею 11,4 кв.м., огорожу, загальною площею 52,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 31 березня 2013 року.

15.07.2011 року державним виконавцем державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції Легін А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №27601838 за вказаним виконавчим листом.

27.01.2015 року скаржник звернувся із скаргою до суду про визнання незаконними дій державного виконавця Німченко М.С. при веденні виконавчого провадження №27601838; визнання недійсним акту опису і арешту майна; зобов'язання державного виконавця провести виконавчі дії встановленому порядку, а саме винести постанову про закінчення виконавчої провадження №27601838 у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Ухвалою Галицького районного суду від 20.04.2015 року вищевказану скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано дії державного виконавця ВДВС Галицького районного управління юстиції Німченко М.С. при виконанні виконавчого провадження №27601838 від 15.07.2011 року протиправними. Визнано акт опису й арешту майна від 09.12.2014 року, складений державним виконавцем Німченко М.С. недійсним. Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Німченко М.С. від 12.12.2014 року про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні. Зобов'язано начальника Державної виконавчої служби Галицького районного управління юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Однак, головним державним виконавцем Волошинюк В.В. не було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження та не надіслано виконавчого документу до суду, який його видав. Діючи відкрито в інтересах стягувача - ТОВ «Кредитні ініціативи» державний виконавець 30.12.2015 року повернула виконавчий лист стягувачу на підставі п. 2. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутність у боржника майна. Державний виконавець Волошинюк В.В. повернула виконавчий лист без складання акту про відсутність майна у боржника (бо заставлене майно нікуди не поділося і було в наявності) та без винесення і направлення сторонам постанови про повернення стягувачу виконавчого документа з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення та затвердженням начальником відділу. Дані факти було встановлено 28.02.2018 року з Єдиного реєстру виконавчих дій.

19.07.2016 року головним державним виконавцем Жовкевич Г.В. в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51720634 про примусове виконання виконавчого листа №2-204 від 31.03.2010 року щодо стягнення з ОСОБА_2 307610,40 грн. заборгованості, звернувши стягнення на майно: домоволодіння, яке складається із житлового будинку, гараж, погріб, огорожу та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, тобто на майно, яке державний виконавець Волошинюк В.В. ще 30.12.2015 року визнала відсутнім у боржника. Крім того строк пред'явлення виконавчого листа до виконання минув ще 31.03.2013 року.

Крім того головний державний виконавець Жовкевич Г.В. 19.07.2016 року у постанові про відкриття виконавчого провадження №51720634 про примусове виконання виконавчого листа №2-204 від 31.03.2010 року без винесення постанови про заміну сторони у даному виконавчому проваджені замість стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промисловий інвестиційний банк», який вказаний у виконавчому листі, вказала стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи».

21.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця Жовкевич Г.В. при виконанні виконавчого провадження №27601838 незаконними та такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» - визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Жовкевич Г.В від 19.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження №51720634; зобов`язати державного виконавця винести постанову про відмову у прийняті до провадження виконавчого листа №2-204/2010.

Однак, 28.10.2016 року уже під час судового розгляду по справі старшим державним виконавцем Жовкевич Г.В. винесено постанову про призначення експерта для участі виконавчому провадженні.

Ухвалою суду від 15.03.2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано противоправними дії старшого державного виконавця Жовкевич Г.В. при примусовому виконанні рішення суду, виконавче провадження №51720634; визнано противоправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Жовткевич Г.В. про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2016 року за №51720634; зобов'язано старшого державного виконавця Жовткевич Г.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №51720634 від 19.07.2016 року у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

23.03.2017 року старшим державним виконавцем Жовкевич Г.В. на виконання даної ухвали суду винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51720634 у зв'язку із закінченням строку, передбаченого для відповідного виду стягнення, однак, у постанові про закінчення виконавчого провадження виконавець не вказав про надіслання виконавчого листа до суду, який його видав.

Станом на час подачі 21.09.2017 року заяви про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-204 від 16.03.2010 року ТОВ «Кредитні ініціативи» знали про наявність у суді справи №341/956/16-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення стягнення в сумі 517550,18 грн. на предмет іпотеки за кредитним договором №316 від 18.03.2008 року, яка складається в т.ч. із - 262500 грн. тіла кредиту, 210879,41 грн. - несплачених відсотків, тобто в т.ч. і суми заборгованості, яка вказана у виконавчому листі №2-204 від 31.03.2010 року.

Однак, 26.09.2017 року старшим державним виконавцем Жовкевич Г.В. втретє винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-204 від 31.03.2010 року про примусове виконання рішення суду від 16.03.2010 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 270000,70 грн. заборгованості по кредиту, звернувши стягнення на майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку, гараж, погріб, огорожу та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

05.03.2018 року скаржником подано чергову скаргу про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №54776549 по виконавчому листу №2-204 від 31.03.2010 року.

Ухвалою суду від 11.05.2018 року дану скаргу задоволено частково. Визнано дії старшого державного виконавця Жовкевич Г.В. та головного державного виконавця Ворох В.П. при виконанні виконавчого провадження №54776549 незаконними та такими, що суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» - визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Жовткевич Г.В. від 12.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 01.03.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 01.03.2018 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 01.03.2018 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 01.03.2018 року про стягнення з боржника витрати виконавчого провадження №5477654.

Однак, 06.10.2018 року від приватного виконавця Витвицького В.В. він знову отримав рекомендованим листом постанову про відкриття виконавчого провадження №57369016 від 04.10.2018 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 05.10.2018 року та постанову про арешт майна боржника від 05.10.2018 року.

Тобто, після видачі 31.03.2010 року виконавчого листа №2-204/2010 та за наявності двох ухвал Галицької районного суду від 20.04.2015 року та 15.03.2017 року про зобов'язання судового виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-204 від 31.03.2010 року у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, приватний виконавець 04.10.2018 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №57369016 по виконавчому листу №2-204 від 31.03.2010 року про примусове виконання рішення Галицького районного суду від 16.03.2010 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 270000,70 грн. заборгованості по кредиту, звернувши стягнення на вищевказане майно. Також, незважаючи на те, що у виконавчому листі №2-204/2010 стягувачем вказано ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», приватний державний виконавець прийняв до виконання заяву від ТОВ «Кредитні ініціативи», яке не визнано судом стягувачем у даному виконавчому провадженні.

Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №57369016 підлягає до скасування, а, відповідно, підлягають до скасування і постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 05.10.2018 року та про арешт майна боржника від 05.10.2018 року.

Ухвалою Галицького районного суду від 16 листопада 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, яку мотивував тим, що дану ухвалу прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, за неповного з'ясування обставини, що мають значення для справи.

Вважає, що суддя Юсип І.М. при розгляді справи явно виступила на боці приватного виконавця Витвицького В.В., розглянула справу односторонньо та не об'єктивно.

Зазначає, що в мотивувальній частині оспорюваної ухвали суд взагалі не розглянув пункти 2, 3, 4, 5 його скарги. А в резолютивній частині оспорюваної ухвали суд вирішив відмовити в скарзі на бездіяльність приватного виконавця, хоча така вимога ним не заявлялась, а пункти 1, 2, 3, 4. 5 в резолютивній частині оспорюваної ухвали взагалі не розглянуті та не вирішені.

Вказує також, що приватним виконавцем Витвицьким В.В. 4 жовтня 2018 року винесено вчетверте, через 8 років та 7 місяців після видачі 31.03.2010 року виконавчого листа №2-204, постанову про відкриття виконавчого провадження №57369016. Хоча з матеріалів справи вбачається, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 31 березня 2013 року.

Зазначає, що суддя Юсип І.М. уже скасовувала постанову старшого державного виконавця Галицького районного відділу Державної виконавчої служби Жовкевич Г.В., котрий через 7 років та 6 місяців після видачі виконавчого листа втретє відкрив виконавче провадження. Тому є незрозумілою підстава, на якій вона відмовила в задоволенні скарги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження по цьому ж виконавчому листу.

Крім цього вказує, що постанова старшого державного виконавця Галицького РВ ДВС Жовкевич Г.В. про закінчення виконавчого провадження №57369016 не визнана незаконною, а відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення не може бути розпочате знову. Тому у приватного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження.

Такі висновки містяться і у постанові апеляційного суду Івано-Франківської області у постанові від 19 квітня 2018 року по справі №341/1078/17 за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Галицького РВ ДВС Жовкевич Г.В. при виконанні ВП №54776549; визнання незаконною та скасування постанови від 26 вересня 2017 року про відкриття ВП №54776549; зобов'язання старшого державного виконавця Галицького РВ ДВС винести постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого листа №2-204/2010.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно суддя Юсип І.М. при винесенні оспорюваної ухвали проігнорувала вимоги п. 4 ст. 82 ЦПК, не давши оцінки обставинам, які встановлені вищенаведеною постановою.

Також відповідно до п. 1 розділу ІІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2017 року за №699/30567, вказано, що кожному зареєстрованому виконавчому документу надається єдиний унікальний номер, який формується Системою (далі - номер виконавчого провадження)». Проте всупереч цих правил по виконавчому листу №2-204/2010 були відкриті 4 виконавчі провадження за різними номерами.

На підставі наведеного просить скасувати ухвалу Галицького районного суду від 16 листопада 2018 року, винести нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_2

Приватний виконавець Витвицький В.В. подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що виконавчий документ відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Строк пред'явлення до виконання не пропущений. У приватного виконавця при відкритті виконавчого провадження були відсутні підстави для повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання. Крім цього, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями при кожному пред'явленні виконавчого документа до виконання системою було присвоєно інший номер виконавчого провадження. А твердження скаржника про завершення виконавчого провадження з підстав п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» спростовуються тим, що дана норма не поширюється на вищезазначений виконавчий документ, оскільки чинним законодавством не встановлений строк виконання рішення суду про звернення стягнення на майно. Тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав.

Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, приватного виконавця Витвицького В.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 31.03.2010 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист №2-204/2010 на виконання рішення Галицького районного суду від 16.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 270000,70 грн. заборгованості по кредиту; 36215,77 грн. прострочених відсотків за користування кредитом; 1393,93 грн. грн. пені відповідно до кредитного договору; звернення стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору, зареєстрованого в реєстрі за №297 від 20.03.2008 року, а саме: домоволодіння, що складається із житлового будинку загальною площею 225,2 кв. м., гаража загальною площею 28,8 кв.м., погребу загальною площею 11,4 кв.м., огорожі загальною площею 52,2 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області (а.с. 15).

04.10.2018 року приватним виконавцем Витвицьким В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57369016 з виконання вищевказаного виконавчого листа №2-204/2010 від 31.03.2010 року (а.с. 6-7).

Постановою приватного виконавця Витвицького В.В. про стягнення з боржника основної винагороди, винесеною 05.10.2018 року у виконавчому провадженні ВП №57369016, вирішено стягнути з ОСОБА_2 основну винагороду в сумі 30761,04 грн. (а.с. 8-9).

Постановою приватного виконавця Витвицького В.В. про арешт майна боржника, винесеною 05.10.2018 року у виконавчому провадженні ВП №57369016, накладено арешт на майно, що належить боржнику: домоволодіння, що складається із житлового будинку загальною площею 225,2 кв. м., гаража загальною площею 28,8 кв.м., погребу загальною площею 11,4 кв.м., огорожі загальною площею 52,2 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області (а.с. 10-11).

Встановлено також, що ухвалою Галицького районного суду від 15.03.2017 року задоволено скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області - Жовкевич Г.В. та головного державного виконавця ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області Зельманович М.П. при примусовому виконанні рішення суду. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області Жовкевич Г.В. про відкриття виконавчого провадження від 19 липня 2016 року №51720634. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області Зельманович М.П. від 28 жовтня 2016 року про призначення експерта - суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання у виконавчому провадженні №51720634. Зобов'язано старшого державного виконавця ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області Жовкевич Г.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №51720634 від 19 липня 2016 року у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення (а.с. 12-14).

23.03.2017 року старшим державним виконавцем Галицького РВ ДВС Жовкевич Г.В. на виконання ухвали суду від 15.03.2017 року в справі №2-204/2010 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №51720634 (а.с. 16).

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.04.2018 року задоволено частково скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Галицького районного відділу ДВС Жовкевич Галини Василівни при виконанні виконавчого провадження №54776549, визнання незаконною та скасування постанови від 26 вересня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54776549, зобов'язання старшого державного виконавця Галицького РВ ДВС винести постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого листа №2-204/2010. Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Галицького районного відділу державної виконавчої служби Жовкевич Галини Василівни при виконанні виконавчого провадження №54776549. Визнано незаконною та скасовано постанову від 26 вересня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54776549 (а.с. 20-23).

Ухвалою Галицького районного суду від 11.05.2018 року задоволено частково скаргу ОСОБА_2 до Галицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, заінтерисована особа: ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Визнано дії старшого державного виконавця Галицького районного відділу Державної виконавчої служби Жовкевич Г.В. та головного державного виконавця Ворох В.П. при виконанні виконавчого провадження№54776549 незаконними та такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження»; визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Жовкевич Г.В. від 12.10.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 01.03.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 01.03.2018 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 1.03.2018 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №54776549; визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Ворох В.П. від 1.03.2018 року на постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №54776549 (а.с. 17-19).

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем Витвицьким В.В. дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження №57369016, при винесенні постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №57369016 та про накладення арешту на майно боржника.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України та ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 40 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Інших підстав для відновлення виконавчого провадження Закон України «Про виконавче провадження» не містить.

Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, апеляційний суд звертає увагу на те, що оскільки постановою старшого державного виконавця Галицького РВ ДВС Жовкевич Г.В. від 23.03.2017 року було закінчено виконавче провадження №51720634 з виконання виконавчого листа №2-204/2010, виданого Галицьким районним судом 16.03.2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 307610,40 грн., звернення стягнення на майно: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району Івано-Франківської області та земельну ділянку площею 0,10 га для задоволення вимог стягувача у розмірі заборгованості, у зв'язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, і така постанова не визнана судом незаконною та не скасована в установленому законом порядку, у приватного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження №57369016 з виконання цього ж виконавчого листа.

Таким чином, дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. при виконанні виконавчого провадження №57369016, винесенні постанови від 04.10.2018 року про відкриття даного виконавчого провадження та постанови від 05.10.2018 року про арешт майна боржника є незаконними, а вимоги скарги в даній частині є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Разом з тим, щодо вимог скарги про скасування постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 05.10.2018 року, то слід зазначити, що ч. 2 ст. 74 Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення основної винагороди, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 6 червня 2018 року №127/9870/16-ц.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд даної вимоги скарги належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки дана вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі в цій частині слід закрити, роз'яснивши скаржнику право звернутися з відповідною вимогою в порядку адміністративного судочинства.

Що ж стосується вимоги скарги про зобов'язання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. повернути виконавчий лист №2-204 від 16.03.2010 року із матеріалами виконавчого провадження №57369016 до суду, який його видав, то слід зазначити, що в п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Таким чином, суд не має права зобов'язувати приватного виконавця до вчинення дій щодо повернення виконавчого листа із матеріалами виконавчого провадження до суду, який його видав, а тому вимоги апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 255, 374, 376, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду від 16 листопада 2018 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича задовольнити частково.

Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича при виконанні виконавчого провадження №57369016.

Визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича від 04.10.2018 року про відкриття виконавчого провадження №57369016.

Визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича від 05.10.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №57369016.

Провадження у справі в частині вимоги скарги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича від 05.10.2018 року про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадженні №57369016 - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з даною вимогою в порядку адміністративного судочинства.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Ясеновенко Л.В.