Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 квітня 2019 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Бабича С.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І. заінтересованої особи ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою, заінтересована особа ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року Миропільська селищна рада Романівського району Житомирської області звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, а саме 1/3 ідеальної частини квартири № 3, розташованої по вул. Перемоги, 5 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2, який помер 2 лютого 1997 року, передавши її у власність територіальної громади.

Заява обгрунтована тим, що після спливу одного року з часу відкриття спадщини ніхто зі спадкоємців ОСОБА_2 за законом або за заповітом не прийняв спадщину.

В судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не зявився. Представник заявника, підтримавши доводи заяви органу місцевого самоврядування, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 7 лютого 1994 року відділом приватизації майна комунальної власності Дзержинської (нині Романівської) районної державної адміністрації Житомирської області, належала на праві спільної сумісної власності (без визначення частки кожного з співвласників у праві власності) квартира № 3, що розташована по вул. Перемоги, 5 в смт. Миропіль Романівського району Житомирської області.

2 лютого 1997 року у Новоборівському пансіонаті геріатричного типу ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 53546313 від 4 жовтня 2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до частин 1-3 статті 1277 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Разом з цим, норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей Кодексом застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання ним чинності, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР 1963 року).

Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого частиною 2 статті 1277 ЦК України та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року.

Як розяснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_2 помер 2 лютого 1997 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року, а тому питання прийняття та оформлення спадщини, що залишилася після його смерті, не можуть регулюватися правилами книги шостої ЦК України, в тому числі положеннями статті 1277 ЦК України.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР 1963 року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК УРСР 1963 року не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави в силу закону.

З огляду на те, що спадщина, що належала померлому, могла бути прийнята його спадкоємцями або перейти у власність держави в порядку передбаченому ЦК УРСР 1963 року, при цьому цей Кодекс не передбачав можливість набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, суд відмовляє у задоволенні заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 338 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області (адреса місцязнаходження: вул. Центральна, 38 смт. Миропіль Романівський район Житомирська область, ідентифікаційний код в ) відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич

Повний текст рішення складено 8 квітня 2019 року