Справа №489/5603/18
Провадження №2-о/489/12/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Середою А.В.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме що заявник ОСОБА_2 постійно проживала разом зі спадкодавцем, своїм сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник в обґрунтування вимог, зазначає що у останні роки її син, перед смертю страждав на алкоголізм, був зареєстрований у Миколаївському Центрі реінтеграції бездомних громадян. Син оселився у неї приблизно у квітні 2004 року та сказав, що свій житловий будинок в АДРЕСА_2 продав, а кошти розтратив. Тому, вважала що після смерті сина ніякого майна не має. Проте, приблизно у березні-квітні 2018 року до заявника звернувся громадянин ОСОБА_4 , який мешкає за адресою АДРЕСА_3 та передав документи на житловий будинок, який належить померлому синові.

Від представника зацікавленої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 42).

ОСОБА_2 , 28 квітня 1987 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_2 », свідченням чого є архівна виписка із запису акта про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 44).

Житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 17.09.2003 року, що підтверджується витягом про Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.09.2003 року (а.с 45-46).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 43).

Відповідно до Акту про проживання особи у квартирі без реєстрації від 11.06.2018 року, підписаного сусідами та посвідченого директором КП СКП «Гуртожиток», у квартирі АДРЕСА_1 починаючи з квітня 2004 року по час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживав без реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 51).

Згідно довідки КП СКП «Гуртожиток» від 30.08.2018 року за вих. № 126, у квартирі АДРЕСА_1 починаючи з квітня 2004 року по час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживав без реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52).

Відповідно до довідки Центру реінтеграції бездомних громадян Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 30.03.2018 року за вих. № 131, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований в центрі реінтеграції бездомних громадян за адресою: АДРЕСА_5 з 18.10.2012 року без права на проживання. Знятий з реєстрації 11.12.2014 року у зв`язку зі смертю (а.с 49).

Заявник зазначає, що приблизно у березні-квітні 2018 року до неї звернувся громадянин ОСОБА_4 , який мешкає за адресою АДРЕСА_3 та передав документи на житловий будинок, який належить померлому синові.

17 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О.В. з усною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 травня 2018 року за вих. № 219/01-16 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу надано відповідь про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.11.2018 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що з заявником вони проживають на одному поверсі в будинку. Оскільки ОСОБА_2 за професією була швачка, до неї зверталися з проханням пошити одяг. Також вони були знайомі з сином ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , він весь час проживав з нею у квартирі разом з цивільною дружиною. Помер у квартирі, мати займалась похованням.

Згідно ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як відомо із ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення заяви в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з 2004 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, юридична адреса: Миколаївська обл.., Вітовський р-н, с. Шевченкове, вул. Шевченка, 34.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «10» квітня 2019 року.