Справа № 761/1312/19
Провадження № 2/761/3522/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.09.2016 року в справі № 761/19046/16-ц, зокрема з твердої грошової суми в розмірі 1000,00 грн. на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходів), а також просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на ОСОБА_3 в сумі 60479,06 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 29.12.2012 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 14.03.2016 року було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживає окремо від позивачки та дитини. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва 29.09.2016 року в справі № 761/19046/16-ц визначено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. Разом з тим, оскільки відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, при цьому визначений розмір аліментів, що стягуються за судовим рішенням, на даний час є меншим, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів та недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 07.02.2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог частково заперечив, а саме погодився сплачувати аліменти в сумі 1500,00 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 29.12.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.03.2016 року було розірвано на підставі рішення суду, при цьому від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, а також копіями судових рішень.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.09.2016 року в цивільній справі № 761/19046/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, починаючи з 18.05.2016 року до повноліття дитини. Також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 змінила своє прізвище на ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року в справі № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Таким чином, в порядку ст. 192 СК України може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження існування обставин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти на утримання доньки в частці від його доходу, та доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров'я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов'язки по утриманню дитини.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи встановлений законодавцем розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимоги про зміну способу стягнення аліментів, зокрема шляхом зміни способу стягнення аліментів, встановленого рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.09.2016 року в справі № 761/19046/16-ц та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Щодо позивних вимог про стягнення додаткових витрат на дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою.

Оцінюючи стан здоров'я відповідача, його матеріальний стан, роблячи значні витрати, які позивачка просить компенсувати, позивачка не могла не розуміти їх попереднього узгодження з відповідачем на предмет фінансової спроможності відповідача при своїх доходах нести такі витрати. Сімейний Кодекс України у статті 181 визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати, оскільки вони не відносяться до вже визначених аліментних обов'язків відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивачка просить сягнути з відповідача, а саме на житлово-комунальні послуги, навчання, лікування, одяг, дозвілля, іграшки, харчування та оздоровчі поїздки не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. При цьому, вказані витрати здійснювались позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позов у частині вимог про стягнення додаткових витрат на дитину є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29 вересня 2016 року в справі № 761/19046/16-ц, що стягуються у твердій грошовій сумі з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме з 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: