ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/11150/18

Номер провадження 22-ц/816/29/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собина О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2018 року, постановленої в складі судді Фоменко І.М., постановленої у м. Суми, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс» (на даний час ТОВ «Євроенерджі»), укладеного 30 жовтня 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4. При цьому, вона просила застосувати наслідки недійсності правочину, зокрема, визнати за ОСОБА_8 право власності на 100% частки у статутному капіталі товариства, а грошові кошти в сумі 14000 грн. повернути ОСОБА_4.

Також позивач просила забезпечити її позов у заявах від 13 серпня 2018 року та 05 вересня 2018 року, які були задоволені ухвалами суду, відповідно, від 16 серпня 2018 року, уточненої ухвалою від 27 серпня 2018 року та від 07 вересня 2018 року.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 14 листопада 2018 року, заяву ОСОБА_4 про скасування ухвал від 16 серпня 2018 року, 27 серпня 2018 року та від 07 вересня 2018 року про забезпечення позову задоволено. Скасовано забезпечення позову, а саме: заборону ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, пошкодження чи знищення майна ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування - ТОВ «Укрелектросервіс»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, скасовано забезпечення позову - заборону ОСОБА_4 самостійно або через уповноважених осіб, що діють від імені ОСОБА_4, укладати будь-які правочини або реєструвати перехід права власності щодо об'єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення (склад паливно-мастильних матеріалів), що на праві власності належить ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування ТОВ «Укрелектросервіс»), загальною площею 8,5 кв.м. і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржену ухвалу, а у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову вийшов за межі заявлених вимог, оскільки представник відповідача просив лише скасувати ухвалу суду про забезпечення позову, що стосується заборони укладати будь - які правочини або реєструвати перехід права власності щодо об'єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення (склад паливно-мастильних матеріалів). Крім того, адвокат ОСОБА_7 вважає, що раніше вжиті двома ухвалами суду заходи забезпечення позову не можуть бути скасовані одним судовим рішенням. До того ж, представник позивача ОСОБА_7 в доводах апеляційної скарги також посилається на відсутність здійснення ТОВ «Євроенерджі» будь-якої господарської діяльності, одноосібним власником якого на даний час є відповідач по справі ОСОБА_4, яка вправі володіти та розпоряджатися майном підприємства, а вирішення заявлених позовних вимог жодним чином не впливає на майнові права ТОВ «Євроенерджі», оскільки товариство не працює, не сплачує податки та не має працівників. З урахуванням викладеного, представник позивача вважає, що скасування заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У свою чергу, представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, посилається на відсутність підстав для накладення будь - яких заборон, що стосуються майна ТОВ «Євроенерджі», яке взагалі не є стороною у даній справі. Також представник відповідача зазначив, що на час укладення спірного договору купівлі - продажу статутного капіталу від 30 жовтня 2015 року товариство «Укрелектросервіс» не мало у власності ніякого майна та не здійснювало господарської діяльності, а нерухоме майно по АДРЕСА_2 було придбано вже іншим товариством, а саме: ТОВ «Євроенерджі» після вкладення ОСОБА_4 додаткових коштів у листопаді 2015 року та серпні 2016 року. Крім того, адвокат ОСОБА_9 вважає, що суд першої інстанції розглянув питання про скасування заходів забезпечення позову в межах заявлених вимог та правомірно прийшов до висновку про відсутність підстав для збереження дії ухвал про забезпечення позову та скасував їх, посилаючись і на те, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані за ініціативою самого суду. При цьому, він вважає, що викладені в апеляційній скарзі міркування щодо суті спору не мають правового значення для правильного вирішення заявленого питання. Також представник відповідача вказав, що позовні вимоги стосуються лише корпоративних (немайнових) прав відносно підприємства та не пов'язані з його майном, що було придбано без участі позивача та її чоловіка ОСОБА_8 і є власністю ТОВ «Євроенерджі», вимоги до якого у даній справі не заявлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 про залишення оскарженої ухвали суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що накладені судовими рішеннями від 16 серпня 2018 року, яке було уточнено ухвалою від 27 серпня 2018 року та від 07 вересня 2018 року заборони вчиняти будь-які правочини або реєструвати перехід права власності щодо нежитлового приміщення (склада паливно - мастильних матеріалів) та вчиняти дії щодо відчуження, пошкодження чи знищення майна ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування ТОВ «Укрелектросервіс»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить на праві власності вказаному товариству, яке не є учасником справи, перешкоджають його діяльності, а стороною позивача не доведено неможливості виконання рішення суду у разі скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_4, у якому просила визнати недійсним договір купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс» (на даний час - ТОВ «Євроенерджі») від 30 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та застосувати наслідки недійсності правочину.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 25 червня 2005 року і по теперішній час вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_8 За період шлюбу за їх спільні кошти ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2007 року було придбав 100% частки в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс». На початку серпня 2018 року їй стало відомо про те, що чоловік за договором купівлі-продажу від 30 жовтня 2015 року відчужив 100% статутного капіталу даного товариства відповідачу ОСОБА_4 При цьому, позивач уточнила, що чоловік відчужив майно, що є спільною власністю подружжя, без її згоди, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Крім того, 13 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про забезпечення позову, у якій просила заборонити ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, пошкодження чи знищення майна ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування - ТОВ «Укрелектросервіс») (матеріали виділеного провадження № 2з/592/45/18 у справі за № 592/11150/18).

Заяву обґрунтовувала тим, що їй стало відомо про те, що ОСОБА_4 вчиняє дії щодо відчуження майна товариства, зокрема, металевих цистерн. Крім того ТОВ «Євроенерджі» знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, однак, як вбачається з договору купівлі-продажу та додатку до статуту товариства ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_4 що територіально віддалено від м. Суми на 250 км, а тому відповідач фізично не може забезпечити нагляд за майном товариства. Зазначене вище, на думку позивача, може призвести до загрози знищення майна товариства та фактично може призвести до відсутності будь-якого майна, належного ТОВ «Євроенерджі», та, відповідно, у разі задоволення позовних вимог порушить право власності, що є конституційним правом громадянина та підлягає захисту.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 27 серпня 2018 року, заборонено ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, пошкодження чи знищення майна ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування - ТОВ «Укрелектросервіс»), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (матеріали виділеного провадження № 2з/592/45/18 арк. 9 - 10, 15).

05 вересня 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулась із заявою про забезпечення позову, у якій просила заборонити ОСОБА_4 самостійно або через уповноважених інших осіб, що діють від її імені, укладати будь-які правочини або реєструвати перехід права власності щодо об'єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення (склад паливно-мастильних матеріалів), що належить на праві власності ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування - ТОВ «Укрелектросервіс»), загальною площею 8,5 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 30 - 31).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2018 року ОСОБА_4 заборонено самостійно або через уповноважених осіб, що діють від її імені, укладати будь-які правочини або реєструвати перехід права власності щодо об'єкта нерухомого майна - нежитлового приміщення (склад паливно-мастильних матеріалів), що належить на праві власності ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування ТОВ «Укрелектросервіс»), загальною площею 8,5 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33).

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 з 25 червня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 8).

Відповідно до договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі від 30 жовтня 2015 року ОСОБА_8, діючи через довірену особу - ОСОБА_10, продав і передав ОСОБА_4 частку в статутному капіталі ТОВ ««Укрелектросервіс» в розмірі 100 % (а.с. 9).

Виходячи з вказівки ОСОБА_1 в позові, вказана частка в статутному капіталі товариства була придбана її чоловіком на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2007 року.

В подальшому ОСОБА_4, як учасник що має 100% статутного капіталу товариства, змінила назву ТОВ ««Укрелектросервіс» на ТОВ «Євроенерджі» (а.с. 15).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 надано роз'яснення про те, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс» від 30 жотвня 2015 року, оскільки її чоловік ОСОБА_8 придбав відчужену стовідсоткову частку у майні товариства за спільні з позивачкою кошти у період перебування у шлюбі. Тому, як вказала позивач, зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, і на вчинення такого правочину необхідна її згода.

Як передбачено ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», в редакції чинній на час укладання спірного правочину, та ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Разом із тим, у ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», в редакції чинній на час укладання спірного правочину, йдеться про те, що власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 та скасування забезпечення позову, оскільки позов пред'явлено до сторін спірного договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства і стосується визнання недійсним даного правочину, а заходи забезпечення позову було вжито стосовно майна юридичної особи ТОВ «Євроенерджі» (попереднє найменування - ТОВ «Укрелектросервіс»), яке не є стороною оскаржуваного позивачем правочину.

При цьому, колегія суддів враховує і ту обставину, що з фінансової звітності ТОВ «Євроенерджі» вбачається, що первісна вартість основних засобів підприємства на початок 2015 року становила 11 грн., а на кінець 2015 року - 221,60 грн., а також у серпні 2016 року на рахунок товариства було зараховано безвідсоткову фінансову допомогу на зворотній основі від засновника ОСОБА_4 у розмірі 110000 грн., 158900 грн. та 100000 грн., відповідно (а.с. 56 - 58) та нерухоме майно - склад паливно-мастильних матеріалів по АДРЕСА_3 відносно якого судовими рішеннями заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь - які дії, у тому числі укладати правочини та реєструвати перехід права власності. До того ж, вказане майно було придбано ТОВ «Євроенерджі» у ТОВ «Макро Поіс Плюс» 13 листопада 2015 року (а.с. 51 - 54), тобто, після відчуження відповідачем частки в статутному капіталі ТОВ «Укрелектросервіс» за спірним договором купівлі - продажу від 30 жовтня 2015 року.

Виходячи з роз'яснень, наведених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Євроенерджі» на даний час не здійснює будь-якої господарської діяльності спростовуються матеріалами справи, а також вказаний довід не свідчить про необхідність задоволення апеляційної скарги. Зокрема, з фінансової звітності підприємства, договору купівлі продажу нерухомого майна від 13 листопада 2015 року, протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Укрелектросервіс» від 30 жовтня 2015 року та від 09 листопада 2015 року вбачається, що в статут товариства було внесено зміни, змінено юридичну адресу товариства та назву на ТОВ «Євроенерджі», вкладені додаткові кошти у вигляді фінансової допомоги, включено нові види економічної діяльності та придбано склад паливно-мастильних матеріалів (а.с. 51 - 64).

Таким чином, засоби забезпечення позову, вжиті ухвалами суду першої інстанції від 16 серпня 2018 року, 27 серпня 2018 року та 07 вересня 2018 року обмежували права власника нерухомого майна, як господарюючого суб'єкта, користуватися та розпоряджатися власним майном.

Твердження представника позивача про те, що розглядаючи заяву про скасування заходів забезпечення позову місцевий суд вийшов за межі заявлених вимог не знайшли свого підтвердження, оскільки у судовому засіданні 11 жовтня 2018 року представник позивача підтримав заявлені вимоги і просив скасувати ухвали про забезпечення позову від 16 серпня 2018 року, яка була уточнена ухвалою від 27 серпня 2018 року та від 07 вересня 2018 року, з приводу чого надав відповідні докази.

Крім того, скасування судом забезпечення позову не позбавляє позивача права звернутися до суду з клопотанням про застосування іншого виду забезпечення позову у разі такої необхідності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального права, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, відповідно, - залишити без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

Т.А. Левченко

О.І. Собина