ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 644/2367/18

провадження № 22-ц/818/788/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року в складі судді Черняка В.Г.,

у с т а н о в и в :

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк», (далі - АТ «КБ «Приватбанк») в особі свого представника ОСОБА_4 звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 02 лютого 2011 року укладено Договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_5 кредит в розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами та правилами Договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_5 зобов'язань за Договором станом на 04 січня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 6 147 грн. 50 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 545 грн. 89 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4 520 грн. 30 коп.; заборгованості по пені - 1 081 грн. 31 коп.

Оскільки спадкоємцями, які проживали з померлою, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, АТ «КБ «Приватбанк» просив стягнути заборгованість з відповідачів.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю вимог банку.

31 серпня 2018 року Литвиненко Олена Леонідівна - представник АТ «КБ «Приватбанк» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім обставинам справи та наданим доказам на підтвердження позовних вимог.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матерілами.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 02 лютого 2011 року укладено Договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_5 кредит в розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами та правилами Договору.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_5 зобов'язань за Договором станом на 04 січня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 6 147 грн. 50 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 545 грн. 89 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 4 520 грн. 30 коп.; заборгованості по пені - 1 081 грн. 31 коп.

11 липня 2017 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть І-ВЛ № 597970, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

З копії парпортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що вони були зареєстровані за місцем реєстрації померлої ОСОБА_5, а саме - в квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 9, 45 - 47).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 статті 1268 ЦК України).

Також, статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов'язкову частку у спадщині.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦПК України).

Порядок пред'явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника регламентується статтею 1281 ЦК України.

Так, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідо до частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Дослідишки матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що АТ КБ «Приватбанк» не надано жодних доказів на підтвердження вимог про стягнення заборгованості за Договором б/н від 02 лютого 2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів наявності чи відсутності інших спадкоємців та заведеної спадкової справи; наявності спадкової маси (спадкового майна) після померлої ОСОБА_5 та її вартості.

Правом на подання клопотання про витребування доказів, передбаченим статтею 84 ЦПК України, банк в суді першої інстанції не скористався.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього (частини 2, 3 статті 367 ЦПК України).

Не надано належних доказів АТ КБ «Приватбанк» і в суді апеляційної інстанції.

Вищевикладене свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова