Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 229/2875/17

провадження № 61-13712св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест»,

відповідачі: приватне підприємство «Ясинуватський хлібозавод», ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 листопада 2017 року у складі судді: Петрова Є. В. та постанову апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів: Папоян В. В, Гапонова А.В., Кішкіної І. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-інвест» (далі - ТОВ «Бета-Агро-Інвест») звернулось з позовом до приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод» (далі - ПП «Ясинуватський хлібозавод»), ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди та визнання права оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 лютого 2010 року між ТОВ «Бета-Агро-Інвест» та ОСОБА_5 був укладений договір оренди землі кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 9,37 га, розташованої на території Солов'ївської сільської ради Ясинуватського району Донецької області.

02 лютого 2010 року вказаний договір було зареєстровано в Ясинуватському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис за № 0410.170.00220. Строк дії цього договору визначений 10 років, тобто до 02 лютого 2020 року.

На підставі даних Державного земельного кадастру позивачу стало відомо, що 27 січня 2017 року ОСОБА_2, який в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 став власником земельної ділянки, уклав договір оренди спірної земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод».

Позивач вважав, що укладений між відповідачами договір порушує права первісного орендаря (ТОВ «Бета-Агро-Інвест»), яке має переважне право перед ПП «Ясинуватський хлібозавод» на укладання договору оренди на спірну земельну ділянку на новий строк.

ТОВ «Бета-Агро-Інвест» просило суд:

визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» договір оренди землі від 27 січня 2017 року;

визнати за ТОВ «Бета-Агро-Інвест» право оренди спірної земельної ділянки з 03 лютого 2020 року на наступних умовах: строк оренди 49 років; орендна плата в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 11 403,15 грн. Орендна плата вноситься у такі строки - з 1 листопада по 31 грудня кожного року, починаючи з моменту державної реєстрації права оренди; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається; земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення; визначити всі інші умови, які були передбачені умовами договору оренди земельної ділянки, що був укладений між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» 27 січня 2017 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Дружківського міського суду від 16 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2018 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» 27 січня 2017 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 9,37 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Солов'ївської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. В задоволенні решти вимог відмовлено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої та апеляційної інстанції мотивовано тим, що у відповідачів не було підстав укладати ще один договір оренди на спірну земельну ділянку, оскільки це суперечить вимогам законодавства. Вимога позивача про визнання за ним переважного права оренди спірної земельної ділянки є передчасною, оскільки попередній договір є ще дійсним до 02 лютого 2020 року, а для продовження його дії законодавством встановлені умови, які на цей час не дотримані. До того ж, законодавство передбачає можливість поновлення договору оренди земельної ділянки при реалізації орендарем свого переважного права на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Позивач же просить визнати за ним право оренди земельної ділянки зовсім на інших умовах, які були вказані в іншому договорі оренди.

Аргументи учасників справи

У лютому 2018 року ТОВ «Бета-Агро-Інвест» подало касаційну скаргу, в якій просило оскаржені рішення скасувати в частині позовних вимог про визнання права оренди та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що є всі передбачені законом умови реалізації переважного права орендаря. Визнаний недійсним договір між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» не був вилучений з державного реєстру. В подальшому ОСОБА_2 може ігнорувати та не визнавати переважне право позивача, що свідчить про порушене право оренди в цей час.

Аналіз касаційної скарги в частині визнання договору оренди землі недійсним рішення судів не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 направив відзив на касаційну скаргу, в якому просив у задоволені касаційної скарги відмовити, оскільки права позивача порушено не було і він не має переважного права оренди. Вимога про визнання права оренди за позивачем позбавляє орендодавця законних прав.

У квітні 2018 року ПП «Ясинуватський хлібозавод» направило відзив на касаційну скаргу, в якому просило у задоволені касаційної скарги відмовити, оскільки предмет спору відсутній, так як оспорюваний договір вже розірвано. Позивач не має переважного права, тому його право не порушено. Вимога про визнання права оренди за позивачем позбавляє орендодавця законних прав.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 02 лютого 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Бета-Агро-Інвест» було укладено договір оренди землі, загальною площею 9,37 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Солов'ївської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, строком на десять років. 02 лютого 2010 року Договір був зареєстрований відділом Держкомзему у Ясинуватському районі за № 0410.170.00220.

В пункті 40 договору оренди землі від 02 лютого 2010 року встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 червня 2016 року.

27 січня 2017 року ОСОБА_2 уклав договір оренди спірної земельної ділянки з ПП «Ясинуватський хлібозавод» строком на 49 років. Право оренди спірної земельної ділянки за ПП «Ясинуватський хлібозавод» було зареєстровано 01 березня 2017 року.

06 липня 2017 року ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод» уклали угоду про дострокове розірвання договору оренди від 27 січня 2017 року.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При цьому необхідно встановити чи порушується (не визнається або оспорюється) суб'єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Визнання права оренди за позивачем на умовах договору оренди землі від 27 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод», за умови, що цей договір визнаний судами недійсним, не відповідає сутності такого способу захисту як визнання права. По своїй суті позивач при заявлені позовних вимог про визнання права оренди на умовах договору оренди землі від 27 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод», просив застосувати переведення прав та обов'язків орендаря за договором оренди землі від 27 січня 2017 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод», який було визнано недійсним.

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання права оренди з 03 лютого 2020 року за позивачем на умовах договору оренди землі від 27 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Ясинуватський хлібозавод».

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення в оскарженій частині без змін.

Оскільки рішення в оскарженій частині залишені без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Бета-Агро-Інвест» до приватного підприємства «Ясинуватський хлібозавод», ОСОБА_2 про визнання права оренди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат