Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1110/19
Провадження № 2-з/209/15/19
У Х В А Л А

"09" квітня 2019 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно об'єкту нерухомості, а саме: комплексу нежитлових будівель за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Індустріальна, 20б, що складається з виробничої будівлі Б-3, заг. пл. 2721,4 кв.м., насосної станції перекачки 2Є-1, заг. пл. 8,4 кв.м., 1 огорожа.

Вказана заява не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Натомість, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно із ч.ч. 1-5 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З аналізу вищенаведених норм цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Позивач не наділений правом на вирішення доцільності застосування зустрічного забезпечення, тобто вказані заходи застосовуються не за ініціативою повивача.

Позивач має лише зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Крім того, згідно п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову заявниця ОСОБА_2 вказує, що в позовній заяві звертається до відповідачів із немайновими позовними вимогами, однак предметом спору є визначення незаконною реєстрацію прав власності на об'єкт нерухомості за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Індустріальна, 20Б.

Суд не приймає до уваги доводи заявника, що позовні вимоги, а саме: визнання протиправним та скасування Рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 05.09.2014 року, індексний номер 15613411, про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, зареєстрованого за адресою: м. Дніпродзержинськ. вул. Індустріальна, 20б, що складається з виробничої будівлі Б-3, заг. пл. 2721,4 кв.м., насосної станції перекачки 2Є-1, заг.пл. 8,4 кв.м., 1 огорожа, за ТОВ «Лукро Плюс», винесеного державним реєстратором ОСОБА_3 Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, номер запису про право власності 6909626, стосуються немайнового характеру.

Суд зауважує, що з обставин справи та змісту заяви про забезпечення позову не вбачається підстав, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, до заяви не додано документів на підтвердження існування обєкту нерухомого майна, в даному випадку - комплексу нежитлових будівель за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Індустріальна, 20б, що складається з виробничої будівлі Б-3, заг. пл. 2721,4 кв.м., насосної станції перекачки 2Є-1, заг. пл. 8,4 кв.м., 1 огорожа, який, згідно доводів заявника було передано у власность ТОВ "Лукро Плюс". Доказів того, хто є власником нерухомого майна, заявник також не надав.

За приписами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З врахуванням вказаних обставин, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим законом і підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151,153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Лобарчук