ПОСТАНОВА

Іменем України

03 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/7184/17

провадження № 22-ц/4809/150/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Мурашко С.І.; Карпенко О.Л.

за участю секретаря: Кравченко Я.С.

учасники справи: позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», представник - Науменко Вячеслав Вікторович

відповідач - ОСОБА_2, представник - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2018 року у складі судді: Шевченко І.М. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.05.2012 р. у розмірі 28 485,22 грн.

В обгрунутвання якого зазначив, що 16 травня 2012 року між Банком та відповідачем укладено договір б/н на отримання кредиту в сумі 13 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який може бути змінений за рішенням та ініціативою Банку.

Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Сторону проінформовано про умови кредитування, які надані в письмовій формі.

Визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунком та використання кредитних коштів.

Пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачено, що Банк може змінювати тарифи та інші невід'ємні частини договору. При цьому у сторін виникають обов'язки:

- у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9;

- у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5).

Зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, Банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами надання банківських послуг або тарифів клієнт має право подати заяву про розірвання договору, виконавши умови пункту 2.1.1.5.4.

Згідно п. 2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов?язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Договір діє на протязі 12-ти місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той самий строк (п. 1.1.7.11).

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання умов зобов'язання за цим договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» договір виконав в повному обсязі, ОСОБА_2 порушила умови зобов'язання, внаслідок чого станом на 15 листопада 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 28 485,22 грн., з яких: 5 173,02 грн. - тіло кредиту; 13 151,08 грн. - відсотки за користування кредитом; 8 328,49 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 332,63 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов?язань.

Банк просив стягнути зазначену суму боргу.

Короткий зміст рішення суду

Відповідач доводила в суді, що з її банківської картки неодноразово за відсутності її участі знімались кошти, про що вона і не завжди знала. З цього приводу у різні способи зверталась до Банку. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2018 року відмовлено в задоволені позову.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено, що позичальник своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню Пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тому відсутні підстави для покладення на неї цивільно-правової відповідальності.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

АТКБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Підписаною відповідачем заявою підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Дія договору підтверджується також фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Згідно п. 2.1.1.7.4., 2.1.1.7.3. Умов та правил надання банківських послуг, держатель карти несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення власника карти в Банк та блокування карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки в стоплист платіжної системи. У разі якщо держатель дає згоду на проведення операцій з картками або даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням Пін-коду або нанесеними на карті даними. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не здійснювались. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту його письмової заяви про блокування картки /рахунку/. В свою чергу позичальник має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку, якщо такі особи будуть виявлені. ОСОБА_2 не надано доказів своєчасного повідомлення позивача про незаконне використання картки, а також, що вона вживала заходи щодо запобігання втрати картки чи Пін-коду (персонального ідентифікаційного номера). Тому в даному випадку відповідальність за операції, що проводилися, несе тільки клієнт. На даний час зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала.

Крім того, суд не перевірив розрахунок заборгованості, виписку про рух коштів та доводи Банку про те, що позичальник користувалась грошовими коштами, виконувала умови кредитного договору, частково сплачуючи заборгованість, а отже визнала свої зобов'язання.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 подано відзив. Зазначено, що заборгованість виникла внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, що підтверджується копією її заяви поданої до ПАТ КБ «ПриватБанк» 31.08.2016 р., копією довідки Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області, копією витягу з ЄРДР, копіями виписок з рахунку. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред?явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Враховуючи відсутність обставин, які безспірно доводять, що позичальник своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню Пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, правильним є висновок суду про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків ОСОБА_2 Обов'язок доведення відсутності вини, згідно ч. 2 ст. 614 ЦК України, покладається на Банк, а не на споживача послуг.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача Науменка В.В., пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

16 травня 2012 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (т. 1 а.с.9).

За змістом якої, заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг.

Позичальник, підписуючи дану заяву, ознайомилась і виказала згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщено на офіційному сайті Банку. Зобов'язалась виконувати вимоги надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку www.privatbank.ua (т. 1 а.с.9).

Долучені до матеріалів справи Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг, відповідачем не підписані (т. 1 а.с.10-25).

Станом на 15 листопада 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за наданим кредитом становила 28 485, 22 грн. (т. 1 а.с.7-8).

31 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПрватБанк» з письмовою заявою про проведення службового розслідування. В якій зазначила, що з її картки 23 січня 2016 року невідомими особами знято 2 000,00 грн. Після чого картку було заблоковано. Пізніше їй стало відомо з телефонних дзвінків Банку про наявну заборгованість, що 9 лютого 2016 року з її кредитної картки знято 8 000,00 грн. При цьому у програмному комплексі Приватбанку змінено фінансовий телефон позичальника, що дало змогу шахраям безперешкодно зняти кошти. Вказані операції здійсненні без фізичного використання картки (т. 1 а.с. 52-53).

По даному факту слідчим Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області відкрито кримінальне провадження № 0001771 (т. 1 а.с. 54-55).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з правочинів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В порядку ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв'язку з несанкціонованим списанням грошових коштів ОСОБА_2 звільняється від цивільно-правової відповідальності за невиконання кредитних зобов'язань за наступного.

Відповідно до ч. 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, користувач картки не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання Пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню Пін-коду або іншої інформації, на підставі якої можна ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до пунктів 2.1.1.9.5, 2.1.1.7.3 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов'язується не повідомляти Пін-код, постійний пароль, одноразові паролі та контрольну інформацію, не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідні заходи з метою запобігання втрати, пошкодження чи крадіжки картки.

Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням Пін-коду або нанесеними на карті даними.

Тобто, вимогами закону та умовами договору передбачено, що держатель платіжної картки зобов'язаний зберігати платіжну картку та інформацію, яка дає змогу нею користуватися (у тому числі Пін-код), контролювати рух коштів за своїм картрахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися держателем.

Укладаючи кредитний договір, сторони погодили, що при здійсненні операцій як зі зняття готівкових коштів з використанням картки, так і в разі безконтактного платіжного інтерфейсу вимагається коректне введення Пін-коду.

В суд апеляційної інстанції представником позивача надано матеріали службової перевірки відносно клієнта ОСОБА_2 у вигляді висновку (т. 2 а.с. 88-891), про витребування якого заявлялось стороною відповідача в суді першої інстанції, і на що надавалось лише інформаційне повідомлення. В ході проведення перевірки встановлено, що в оспорюваний період 23 січня 2016 року по картці відповідача № НОМЕР_2 було проведено ряд операцій, у тому числі, зняття коштів через банкомати та операції у торгівельній мережі. Операції в банкоматах проводилися як з фізичним використанням картки, а саме: 09:50:48. - 1000,00 грн. (спірна сума) 13:18:56 - 28,5 грн., 15:59:41- 25,2 грн., 16:09:56 - 100,00 грн., 16:29:20 - 28,00 грн., а також використовуючи безконтактний платіжний інтерфейс (без присутності платіжної карти) 17:46:57 - 1 000,00 грн. із коректним введенням Пін-коду. А 9 лютого 2016 року о 16:29:57 по картці № НОМЕР_3 через банкоматну мережу знято готівкові кошти із фізичним використанням картки, в розмірі 8 000,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не змогла пояснити обставини зняття грошових коштів з її рахунку з використанням оригіналу картки та коректним введенням Пін-коду. Зазначила, що комбінацією Пін-коду є сукупність цифр, пов'язаних з датою її народження, що було відомо її сину, який інколи міг самостійно користуватися карткою та розраховуватися нею в магазинах з її дозволу. Хоча відповідач наполегливо заперечувала щодо зняття спірних коштів сином без її відома.

Таким чином, не зберігаючи дані Пін-коду, періодично надаючи картку іншій особі, сторона порушила умови договору та своїми діями сприяла безпеці використання персонального ідентифікаційного номера (коду), що дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою за відсутності її власника. За такі дії несе відповідальність позичальник.

Посилання ОСОБА_2 на встановлені Банком обмеження, згідно яких через банкоматну мережу відразу не можна було зняти кошти в сумі 8 000,00 грн. спростував представник позивача. Пояснивши, що такі обмеження існували станом до 2016 року. В спірний період, на час зняття коштів, жодних обмежень не було.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що зняття спірних коштів в сумі 1000,00 грн., 1000,00 грн., 8000,00 грн. відбулося з використанням оригіналу картки та шляхом коректного введення Пін-коду, відсутні правові підстави для звільнення відповідача від виконання зобов'язання за кредитним договором, що стосується суми в 10000,00 грн., які вказуються позичальником як такі, що нею не використовувались.

Кримінальне провадження про вчинення злочину стосовно ОСОБА_2, не підтверджує та не спростовує наявність чи відсутність вини останньої щодо неналежного виконання кредитного зобов'язання. Немає доказів того, що кредитні кошти з рахунку відповідача знято внаслідок шахрайських дій невідомих осіб.

Тому враховуючи, що ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала та не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, станом на 15 листопада 2017 року утворилась заборгованість, яку Банк розрахував наступним чином: 5 173,02 грн. - тіло кредиту, 13 151,08 грн. - відсотки за користування кредитом, 8 328,49 грн. - пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 332,63 грн. - штраф (процентна складова). Такий розрахунок наданий до позовної заяви.

В поданих відповідачем запереченнях на позовні вимоги, відповідач не тільки вказувала, що не всі кошти нею знімались, але і не погоджувалася з нарахованим розміром заборгованості.Вказавши, що відсотки та пеня нараховані поза межами строку позовної давності, Банком незаконно в односторонньому порядку підвищено процентну ставку, одночасне стягнення пені та штрафних санкцій є подвійним стягненням, а також що вона як споживач фінансових послуг, в письмовій формі не мала повної інформації про умови кредитування.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг Банку клієнту видається картка, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і Банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Тобто, підписавши анкету-заяву ОСОБА_2 прийняла пропозицію позивача і приєдналася до договору згідно із Умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві. Таким чином сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Крім того, отримавши кредитні кошти, відповідач здійснювала часткове погашення.

Умовами укладеного між сторонами договору визначено строки виконання зобов'язань з повернення кредиту та внесення плати за користування ним, які є відмінними між собою.

Погашення процентів по кредиту визначено щомісячними платежами за попередній місяць, а строк повернення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на платіжній картці (поле month).

Позивач, як емітент електронного платіжного засобу, надав суду інформацію про строк дії отриманої відповідачем платіжної картки, який визначений п'ятим місяцем 2018 року, тобто строк дії картки обмежувався 31 травня 2018 року ( т. 2 а.с. 97).

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Позов про стягнення заборгованості за кредитним договором поданий до суду 29 листопада 2017 року (а.с.2).

Тобто, вимога про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 15 листопада 2015 року по 15 листопада 2017 року, пред'явлена в межах строку позовної давності та строку кредитування.

Згідно розрахунку заборгованості базова процентна ставка по договору становить 30 %.

Матеріалами справи підтверджено, що починаючи з вересня 2014 року базова процентна ставка позивачем змінювалася в односторонньому порядку (т. 1 а.с.5-6).

Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил передбачено право Банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів позикодавець не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з пунктом 1.1.3.1.9 Банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати позичальнику виписку про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.

За змістом статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли Банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Таким чином, вищезазначені норми визначають правові наслідки неповідомлення або неналежного повідомлення позичальника про будь-яку зміну процентної ставки за кредитом, якими є недійсність такого правочину.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним надіслано повідомлення відповідачу про збільшення процентної ставки з дотриманням процедури направлення такого сповіщення.

Тому, змінюючи умови договору по картковому рахунку в односторонньому порядку без згоди позичальника, Банком порушено Умови та правила надання банківських послуг.

Зміна тарифного плану через SMS-повідомлення не є належним повідомленням споживача про зміну таких послуг. Умовами встановлено обов'язок Банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку. Даних щодо такого інформування матеріали справи не містять.

Пункт 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг не містить відповідного порядку щодо направлення і прийняття сторонами пропозиції про зміну тарифів, у тому числі процентної ставки, оскільки визначає, що ознайомитись зі зміненою процентною ставкою позичальник може лише у виписці Банку, яку він зобов'язаний отримувати. При цьому, за змістом наведених вище положень, позичальник не має права відхилити змінену в односторонньому порядку Банком процентну ставку, а у разі незгоди має право лише на розірвання договору з повною сплатою боргу. З урахуванням того, що змінена процентна ставка розпочинає діяти відразу з моменту прийняття відповідного рішення Банком і не залежить від волі та волевиявлення позичальника.

Виходячи з відсутності письмової згоди відповідача на збільшення процентної ставки, а також відсутності доказів щодо належного повідомлення позичальника про зміну тарифів Банку, колегія суддів дійшла висновку, що проценти за користування кредитом необхідно нараховувати на залишок тіла кредиту за базовою процентною ставкою 30 % на рік.

Стороною позивача в суд апеляційної інстанції надано уточнений розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 15 листопада 2015 року по 15 листопада 2017 року, за первинною процентною ставкою 30 % становить 3 103,81 грн. (т. 2 а.с.97).

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору між сторонами погоджено два види забезпечення виконання зобов'язань: у вигляді сплати пені та штрафу, який визначений у фіксованій грошовій сумі (500,00 грн.) плюс в процентному відношенні (5% від суми заборгованості). Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому з урахуванням вищевикладеного, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

На це звертає увагу Верховний Суд України у правовій позиції, висловленій 21.10.2015р. у справі № 6-2003цс15.

За таких обставин вимоги про стягнення пені, визначеної Умовами та правилами надання банківських послуг задоволенню не підлягають, оскільки одночасне стягнення з боржника пені та штрафів в даному випадку є подвійною цивільно-правовою відповідальності за порушення умов кредитного зобов'язання.

За викладеного, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 становить - 8 776,83 грн., з яких: 5 173,02 грн. - тіло кредиту, 3 103,81 грн. - відсотки за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф.

Так як відповідач не виконала умови договору по поверненню кредиту, що у свою чергу порушує права сторони, інтереси якої підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення вимоги про стягнення суми боргу.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В порядку ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, призводить до скасування судового рішення з ухваленням нового, в порядку ст. 376 ЦПК України, за яким позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 8 776, 83 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеного розміру.

Тому, з ОСОБА_2 на користь АТКБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позову та апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог - 1 232,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2018 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н у розмірі 8 776, 83 грн., з яких 5 173,02 грн. - тіло кредиту, 3 103,81 грн. - відсотки за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір сплачений за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 232,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 14 січня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: