Єдиний унікальний номер 243/1469/18 Номер провадження 22-ц/804/581/19
Номер провадження 22-ц/804/581/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Будулуци М. С., Гапонова А. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні м. Бахмут цивільну справу № 243/1469/18, за апеляційною скаргою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємств «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги (суддя Старовецький В.І.),

В С Т А Н О В И В:

23.02.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго», користується послугами з опалення, однак не в повному обсязі сплачує вартість спожитих послуг.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за спожиті послуги з опалення у розмірі 10 145,96 гривень, втрати від інфляційних процесів в сумі 1 674,02 гривень, 3% річних в сумі 390,49 гривень, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 гривень. Всього 12 210, 47 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2018 року в задоволені позову Обласного комунального підприємств «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті послуги відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач, та подав апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального права та таким, що підлягає скасуванню. В обґрунтуванні скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково застосував позовну давність про стягнення заборгованості з відповідача за період з 01.10.2014 року по 01.02.2018 року та не стягнув з ОСОБА_2 заборгованість, яка знаходиться в межах позовної давності, а саме з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року. Також зазначив, що позивач має право на стягнення з відповідача разом з відповідно до стягнутої суми заборгованість за спожиті послуги опалення на стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове якім задовольнити позовні вимог про стягнення заборгованості за опалення в межах строку позовної давності, а саме з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року та судові витрати, інфляційні та 3% річних.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона вказує, що з доводами які викладені в апеляційні скарзі не згодна, оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права. Просила в задоволені скарги відмовити, рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 12 210, 47 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Позивачем рішення суду оскаржується лише в частині стягнення з відповідача заборгованості в межах позовної давності, а саме з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Договору дарування частки жилого будинку від 28.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О., ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 10/100 часток жилого будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов та споруд, розташованого у АДРЕСА_5, що складають кв. № 7 (а.с.56-57).

Згідно довідки про склад родини, що видана ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов'янськтепломережа» ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6. Місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Надання житлово-комунальних послуг, а саме послуг з опалення, здійснює Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа».

За адресою проживання відповідача - АДРЕСА_1 надавалися послуги з централізованого теплопостачання, про що свідчить зворотня відомість за 2014 рік, відповідно до якої відповідачем частково сплачувалися послуги з опалення за січень 2014 року у сумі 414,30 гривень, лютий 2014 року у сумі 263,09 гривень та серпень 2014 року у сумі 469,03 гривень (а.с.7).

Відповідно до розрахунку заборгованості, 3 % річних та інфляційних, за особовим рахунком № НОМЕР_2, у квартирі АДРЕСА_3 сума заборгованості відповідача за послуги з опалення перед ВО «Слов'янськтепломережа» становить 10 145,96 гривень, нараховані індекс інфляції в сумі 1 674,02 гривень та 3 % річних в сумі 390,49 гривень (а.с.5-8).

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за послуги з опалення за адресою АДРЕСА_4 утворилася за період з 01.10.2014 року по 01.02.2018 року у сумі 10 145,96 гривень, отже строк звернення до суду із даним позовом за захистом порушеного права було позивачем пропущено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду, проте з даним висновком суду не можливо погодитись в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи, від адвоката ОСОБА_2. Чередніченка Ю В. була подана заява про застосування позовної давності, стосовно заявлених до неї позовних вимог.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Так, в розумінні статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність є часовою межею подання особою позову, тобто звернення з вимогою про прийняття рішення про захист конкретного порушено права. Початок перебігу, тривалість та сплив позовної давності пов'язується з конкретною вимогою про захист окремого порушено права.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі вищевказаного доводи, викладені в запереченнях відповідача на апеляційну скаргу є неспроможними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано розрахунок заборгованості відповідача за спожиті комунальні послуги з 01.10.2014 року по 01.02.2018 року (а. с. 8).

З позовною заявою ОКП «Донецктеплокомуненерго» звернолось до суду 23.02.2018 року (а. с. 2-3), тобто з пропуском строку позовної давності щодо вимог по заборгованості за 2014 рік, проте суд першої інстнції не узяв до уваги саме той факт, що стягненню підлягає сума яка заявлена в межах позовної давності.

Так статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Положеннями п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон), п. 18, пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 20.07.2005 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послугиу строки, встановлені договором або законом. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.32 вищевказаного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг встановлена у пункті 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та пункті 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК України.

За таких обставин сума боргу підлягає стягненню за період з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року в у розмірі 8 032 грн. 14 коп.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеного апеляційний суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з відповідача сума боргу за комунальні послуги в межах трирічного строку позовної давності з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року в розмірі 8 032 грн. 14 коп. та втрати з інфляційних процесів у розмірі 1670,93 грн., а також 3 % річних 389, 33 грн, а всього на загальну суму 10092,40 гривень.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір за подачу позову до суду, а також за подачу апеляційної скарги складає 3637,65 гривень.

Керуючись ст.ст. 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог з ОСОБА_5 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення за період з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року, а також інфляції та 3% річних скасувати.

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення за період з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року, а також інфляції та 3% річних скасувати задовольнти.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з опалення за період з 23.02.2015 року по 01.02.2018 року, втрати з інфляційних процесів, а також 3 % річних, а всього на загальну суму 10092 (десять тисяч дев'яносто дві) гривні 40 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи

Судді: М. С. Будулуца

А. В. Гапонов