Провадження №2/523/1613/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д,

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.10.2018 р. звернулися з вказаним позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловою кімнатою НОМЕР_6 в будинку АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивачі вказували на те, що ОСОБА_1 разом з чоловіком - ОСОБА_4 працювали в ПАТ «Одессільмаш». У зв`язку з трудовими відносинами чоловіку та членам сім`ї була надана житлова площа у сімейному гуртожитку, яка знаходиться, за адресою АДРЕСА_1, кімната НОМЕР_1 житловою площею 17.95 кв. м. На даній житловій площі вони постійно проживали та мають реєстрацію. У зв`язку з поліпшенням житлових умов, сім`ї була надана у 1991 році додаткова житлова кімната під НОМЕР_6, але реєстрації по цій кімнаті не має, та договір найму не укладався, тому що відсутні відповідні документи про її надання. Позивачі стверджують, з 1991 року користуються двома кімнатами, проводять ремонт, оплачують вартість комунальних послуг та послуг по електропостачанню. Договір найму житлової кімнати під НОМЕР_6 Суворовська районна адміністрація ОМР не укладає у зв`язку з відсутністю відповідних документів про її надання. Позивачі бажають укласти договір найму житлової кімнати під НОМЕР_6 за адресою АДРЕСА_1, тому вимушені були звернутися до суду.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача повністю підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача в засідання не з`явилася, надала до суду відзив , за змістом якого заперечувала проти задоволення позову, вважає вимоги необгрунтованими та безпідставними посилаючись на те, що ордер на кімнату НОМЕР_6 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ПАТ «Одессільмаш» не надавався. Будинок, на час видачі посвідчення на зайняття кімнати НОМЕР_1 не знаходився у комунальній власності, передача гуртожитку відбулася лише в 2003 році, документів про мешканців гуртожитку не було надано, звернень до райадміністрації про видачу правових документів на спірну кімнату не надходило.

Заслухавши позивачів та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 разом з чоловіком - ОСОБА_4 (шлюб зареєстровано 07.07.1978 р., актовий запис №700) працювали в ПАО «Одессільмаш», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , архівною довідкою, та трудовою книжкою позивача.

Згідно посвідчення № 331 від 27.05.1982 р. на право зайняття житлової площі, виданого на підставі рішення Суворовського виконкому м. Одеси від 21.05.1982 р. №255 у зв`язку з трудовими відносинами, ОСОБА_4 разом з членами сім`ї, а саме: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , донька ОСОБА_5 , отримали житлову площу у сімейному гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, квартира НОМЕР_1 , житловою площею 17.95 кв. м. З 1983 року ОСОБА_4 та члени його сім`ї були зареєстровані на вказаній житловій площі, що підтверджується довідкою ЖЕО від 23.10.1991 р..

Як видно з паспортів громадян України та довідки дільниці від 02.07.2018 р. у позивачів і на теперішній час адреса проживання зареєстрована по квартирі НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом РАГС Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради 21.04.1999 р.

Відповідно до листа ПрАТ «Одессільмаш» від 11.04.2018 р. із квартирної справи яка є на підприємстві вбачається , що в період з 23 березня по 23 жовтня 1991 року родині була надана додаткова житлова площа під загальним номером квартири НОМЕР_1.

Із довідки державного архіву Одеської області від 26.04.2018 р. вбачається, що в архівному фонді ВАТ «Одеський завод сількогосподарського машинобудування» в протоколах засідань профкому і Ради трудового колективу за 1991 р. відсутні відомості про виділення кімнати НОМЕР_6.

Як видно з листа Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 26.03.2019 р. рішенням виконкому Одеської міської ради від 30.07.2003 р. №434 були затверджені акти приймання-передачі з державної власності до комунальної власності територіальної громади м.Одеси жилих будинків та інженерних мереж, що не увійшли до статутного фонду ВАТ «Одессільмаш». До складу вказаних будинків входив і будинок АДРЕСА_1.

Згідно з розпорядженням Суворовської районної адміністрації №385 від 10.06.2008 р. відкрито особовий рахунок на ОСОБА_1 на житлову кімнату площею 17,95 кв.м, в квартирі НОМЕР_1 .

01.08.2016 р. між ОСОБА_1 та КП «ЖКС «Пересипський» було укладено договір найму житла в будинках комунальної власності.

29.05.2017 р. укладено договір найма житла в будинках комунальної власності з Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради.

Вказані договори стосуються житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, кімната НОМЕР_1 , загальною площею 48,3 кв.м, що складається житлової кімнати житловою площею 17,95 кв.м..

Як видно з технічного паспорту від 19.07.2018 р. квартира НОМЕР_1 складається з двох кімнат НОМЕР_1, площею 18,2 кв.м, НОМЕР_6, площею 12,4 кв.м.

Відповідно до розрахункових книжок позивачі сплачують комунальні послуги за приміщення загальною площею 48,3 кв.м.

Вказані докази підтверджують тривале користування спірною кімнатою та відсутність спору з боку власників будинку, як до 2003 року так і після передачі гуртожитку територіальній громаді.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачі підтвердили факт свого проживання в кімнаті НОМЕР_6 та правомірність її зайняття. При цьому суд врахував, що ПрАТ «Одессільмаш» не спростовував доводів позивачів, а навпаки підтвердив вирішення питання про надання додаткової житлової площі.

В силу п. 4 ст. 3 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003року (далі Закон), місце проживання є адміністративна-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пунктом 2.7 Положення «Про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради «Про затвердження положень про районні адміністрації Одеської міської ради» № 1328-VII від 07.12.2016р. із змінами від 26.04.2017 року №1934-VIІ (Додаток №4), райадмінстрація укладає договори найму жилих приміщень та вирішує питання щодо внесення змін до договорів найму жилих приміщень та розподілу звільненого неприватизованого житла, приймає рішення про бронювання житла; здійснює функції уповноваженого органу з управління неприватизованим житлом; вирішує питання оформлення та переоформлення особистих рахунків на житло; вирішує питання про надання жилих приміщень у встановленому законом порядку, приєднання вивільнених жилих і нежилих приміщень та про виключення жилих приміщень з числа службових.

Отже, заявлені вимоги є обгрунтованими, оскільки знайшли своє підтвердження належними доказами в ході розгляду справи, враховуючи те, що протягом 28 років позивачі правомірно користуються житловим приміщенням, тому права позивачів щодо оформлення права користування кімнатою підлягають захисту.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,89, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн: НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн: НОМЕР_5 ) право користування житловою кімнатою НОМЕР_6 в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 10.04.2019 р.

Суддя: