РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті в залі № 4 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області та ОСОБА_4 районної державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту належності правовстановлюючого документу та права на земельні частки (паї) в порядку спадкування, -

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 9 січня 1997 року в с. Почапинці Жмеринського району померла його баба ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 2,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради. Спадщину після її смерті прийняла її донька та мати позивача - ОСОБА_6, шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном. 5 лютого 2005 року в с. Зоринці Жмеринського району помер батько позивача - ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 2,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради. На час відкриття спадщини разом з ОСОБА_7 проживала та була зареєстрована мати позивача - ОСОБА_6, а тому, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняла спадщину після його смерті. 1 листопада 2005 року в с. Зоринці Жмеринського району померла мати позивача - ОСОБА_6. Згідно з записами в погосподарській книзі №3 особовий рахунок №449 на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем ОСОБА_6 ніхто не був зареєстрований, але з серпня 2005 року до часу смерті та на час смерті постійно проживав без реєстрації син померлої - позивач, та здійснював догляд за матір'ю. Отже після смерті матері позивача відкрилась спадщина, яка складається з вищевказаних земельних ділянок, які були нею успадковані, а також у виді земельної ділянки, площею 2,67 га на території ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була їй особисто надана. Сертифікати на всі ці земельні ділянки втрачено, про це позивачем було здійснено оголошення в пресі. Видача дубліката сертифіката на земельну частку (пай) спадкоємцю не передбачена. З метою прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, позивач звернувся до ОСОБА_4 районої державної нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлої ОСОБА_6, оскільки він своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини та не пред'явив доказів постійного проживання разом із спадкодавцем. Крім позивача, спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є також сестри та брат позивача - ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які спадщину після смерті ОСОБА_6 не прийняли та не претендують, про що ними було подано відповідні заяви нотаріусу. Позивач також вказує, що існує розбіжність в написанні по-батькові його матері в свідоцтві про народження позивача, в свідоцтві про смерть ОСОБА_6 та в документах, які підтверджують її право на земельну частку (пай), а саме в цих документах та в свідоцтві про народження позивача по-батькові ОСОБА_6 вказано "Юхтимівна" замість "Юхимівна". У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив встановити факт, що померла 1 листопада 2005 року ОСОБА_6 дійсно являлась його матір'ю; факт, що позивач постійно проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_6 по вул. Садова, 8 в с. Зоринці Жмеринського району; факт належності ОСОБА_6 права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала вколективній власності КСП "ім. Дзержинського" с. Почапинці, розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) посвідченого сертифікатом серії ВН №057422 та земельної ділянки №171, площею 2,8384 га; визнати за ним право в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, які рахуються за померлими ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.2-9).

Ухвалою судді від 19 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.49).

Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18 січня 2019 року (а.с.60).

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району в судове засідання не з'явився, подав заяву про згоду з позовом та розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не надсилав.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі викладеного суд розглянув справу у відсутність представника відповідача ОСОБА_4 РДА.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які проживать в ІНФОРМАЦІЯ_1, підтвердили, що ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року, дійсно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 і являлась матір'ю позивача. Після смерті чоловіка ОСОБА_6 проживала одна, однак за 3-4 місяці до її смерті позивач переїхав до неї проживати, щоб здійснювати догляд за нею.

Заслухавши позивача, його представника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, батьками вказано ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (а.с.14).

Згідно з копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про ержавну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України та про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя мати позивача мала дошлюбне прізвище "Мазуренко". ОСОБА_14 народилась 20 квітня 1945 року в с. Почапинці Жмеринського району, її батьками вказані ОСОБА_15 та Юхим. 13 листопада 1963 року ОСОБА_14 уклала шлб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з "Мазуренко" на "Ящук" (а.с.15, 16).

Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла 9 січня 1997 року в с. Почапинці Жмеринського району (а.с.17).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер 7 лютого 2005 року в с. Зоринці Жмеринського району (а.с.18).

Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла 1 листопада 2005 року в с. Зоринці Жмеринського району (а.с.19).

Відповідно до копій заяв ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які були подані до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори, останні відмовились від прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 (а.с.20, 21, 22).

Згідно з довідкою виконкому ОСОБА_3 сільської ради від 21 березня 2018 року №236, ОСОБА_5, яка померла 9 січня 1997 року постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадщину після її смерті прийняла дочка померлої ОСОБА_6, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, а саме в квітні 1997 року розпорядилася домашніми та особистими речами померлої (а.с.23).

Відповідно до довідки №233 від 21 березня 2018 року виконкому ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_7, який помер 5 лютого 2005 року постійно до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4. На час відкриття спадщини разом з спадкодавцем проживала дружина ОСОБА_6 (а.с.24).

Згідно з довідками виконкому ОСОБА_3 сільської ради від 8 серпня 2018 року №664, 665, 666, 667 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 1 листопада 2005 року та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, це одна й та ж особа. ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4. На час відкриття спадщини разом з спадкодавцем ОСОБА_6 ніхто не був зареєстрований, але з серпня 2005 року до часу смерті постійно проживав без реєстрації син померлої ОСОБА_1. Відповідно до виписки з погосподарської книги ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району за 1986-1990 роки головою домогосподарства записаний ОСОБА_7, дружина - ОСОБА_13. Позивач зазначений їх сином. За померлою ОСОБА_6 на території ОСОБА_3 сільської ради дійсно рахується земельна ділянка (пай) №17, площею 2,8384 га (а.с.25, 26, 27, 28).

Відповідно до інформації відділу у ОСОБА_4 районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за ОСОБА_7 рахується земельна ділянка №378, площею 2,7199 га на території ОСОБА_3 сільської ради. За ОСОБА_13 рахується земельна ділянка №171, площею 2,8384 га на території ОСОБА_3 сільської ради. За ОСОБА_5 рахується земельна ділянка №89, площею 2,7088 га на території ОСОБА_3 сільської ради (а.с.29-30, 31-32).

Вищевказані земельні ділянки рахуються за померлими на підставі витягу з протоколу №4 засідання правління КСП ім. Дзержинського с. Почапинці від 16 квітня 1997 року, яким було затверджено список членів КСП, які мають право на отримання сертифікатів на земельну частку (пай), розпорядження ОСОБА_4 районної державної адміністрації від 17 вересня 2004 року №449 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв), передачу їх у власність та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки із земель колективної власності колишнього КСП ім. Дзерєинського с. Почапинці", Списку громадян-членів колишнього КСП ім. Дзержинського с. Почапинці Жмеринського району Вінницької області, які померли і їх земельні частки (паї) передаються у власність спадкоємцям по мірі оформлення права на спадщину, та Списку громадян-членів колишнього КСП ім. Дзержинського с. ПочапинціЖмеринського району Вінницької області на передачу у власність земельних часток (паїв) і виготовлення державних актів взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.33, 34, 35, 36, 34-38, 39-40).

Згідно з копією газети "ОСОБА_4 Меридіан" позивач розмістила оголошення про втрату сертифікатів на земельні частки (паї) серії ВН №№057211 на ім'я ОСОБА_13, ВН №057421 на ім'я ОСОБА_7, ВН №057200 на ім'я ОСОБА_5 (а.с.41-44).

Відповідно до копій витягів зі спадкового реєстру заповітів та спадкових справ, ОСОБА_6 заповіту на випадок своєї смерті не залишила, спадкова справа після її смерті не заводилася (а.с.45, 46).

Згідно з постановою державного нотаріуса ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори від 20 березня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6 (а.с.47).

Відповідно до листа завідуючої ОСОБА_4 районною нотаріальною конторою ОСОБА_16 від 22 листопада 2018 року №2283/01-16 спадкові справи після померли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заводилися (а.с.56).

Згідно з листом завідувача Державного нотаріального архіву Вінницької області від 28 листопада 2018 року спадкову справу після смерті ОСОБА_5 не виявлено (а.с.64).

Оцінивши вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд, відповідно до вимог статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, отримані в порядку встановленому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припиненняособистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд приймає до уваги пояснення позивача в частині, що померла ОСОБА_6 була його рідною матір'ю, що він дійсно з серпня 2005 року по листопад 2005 року (тобто до смерті ОСОБА_6Ю.) фактично проживав з нею без реєстрації та здійснював за нею догляд, а також, що ОСОБА_6 за житття належало право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала в колективній власності КСП "ім. Дзержинського" с. Почапинці розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом серії ВН №057422, оскільки вони узгоджуються з дослідженими у судовому засіданні доказами, підтверджуються показаннями свідків, підстав не брати до уваги які у суду немає.

Оскільки спадщина після смерті баби позивача відкрилась у 1997 році, а його батько та мати померли в 2005 році, то при вирішенні справи суд застосовує положення ЦК УРСР в редакції 1963 року та діючого ЦК України.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин першої, другої третьої та п'ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України.

Таким чином суд дійшов висновку, що право позивача на спадкування належних ОСОБА_6 земельних ділянок підлягає поновленню, що стало підставою його звернення до суду з цим позовом, враховуючи при цьому його доведеність та відсутність у відповідачів обєктивних підстав для заперечення проти позову. Тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 263, 264, 265, 315 ЦПК України, на підставі статей 524, 548, 549 ЦК УРСР, статей 1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1276 ЦК України, статтей 22, 25, 116 ЗК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області та ОСОБА_4 районної державної адміністрації про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту належності правовстановлюючого документу та права на земельні частки (паї) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року в с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області, дійсно являється рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідент.номер НОМЕР_1.

Встановити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідент.номер НОМЕР_1, на час відкриття спадщини постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_7 разом із спадкодавицею ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року в с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області.

Встановити факт належності ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року в с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області, сертифікату серії ВН № 057422 про право на земельну частку (пай) розміром 2,67 умовних кадастрових гектарів на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, який виданий на ім'я ОСОБА_13.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідент.номер НОМЕР_1, громадянином України в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) № 89 площею 2,7088 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка рахується за ОСОБА_5, померлої 13 січня 1997 року в с.Почапинці Жмеринського району Вінницької області - після смерті ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року в с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідент.номер НОМЕР_1, громадянином України в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) № 378 площею 2,7199 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка рахується за ОСОБА_7, померлим 7 лютого 2005 року в с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області - після смерті ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року в с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідент.номер НОМЕР_1, громадянином України в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) № 171 площею 2,8384 га, яка розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті ОСОБА_6, яка померла 1 листопада 2005 року в с.Зоринці Жмеринського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя К.Шепель