Постанова

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 752/2394/18

провадження № 61-36545св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Приватбудсервіс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбудсервіс» на постанову Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Головачова Я. В., від 25 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заявника

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбудсервіс» (далі -

ТОВ «Приватбудсервіс») про стягнення боргу на загальну суму 904 841 грн за невиконання договорів про безвідсоткову зворотну фінансову допомогу.

23 лютого 2018 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на належні ТОВ «Приватбудсервіс» грошові кошти та майно, посилаючись на те, що відповідач ухиляється в добровільному порядку від погашення зазначеного боргу, а тому існує реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у складі судді

Ладиченко С. В. від 25 лютого 2018 року у задоволенні заяви

ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були доведені обставини та конкретні причини, з посиланням на докази, які призведуть до неможливості забезпечення виконання рішення у вказаній справі у разі його задоволення, а також не надано суду доказів належності відповідачу майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2018 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_4

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти належні ТОВ «Приватбудсервіс», які знаходяться на рахунку

№ НОМЕР_1 у ПАТ «ВТБ Банк» відділення «Центр кредитування малого бізнесу «Солом'янський», МФО 321767, в межах заявлених позовних вимог - 904 841 грн та шляхом накладення арешту на майно

ТОВ «Приватбудсервіс» - цілісний майновий комплекс, розташований

за адресою: м. Київ-14, вул. Набережно-Печерська дорога, 8.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачу грошові кошти та нерухоме майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ «Приватбудсервіс»просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності товариства, відповідач не отримував жодних повісток від апеляційного суду про судове засідання, призначене на 25 квітня

2018 року, що свідчить про порушення судом статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Вказує, що позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, які він просить вжити, в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду і що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

У жовтні 2018 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність прийнятої судом апеляційної інстанції постанови.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_4 посилався на те, що відповідач ухиляється добровільно погасити заборгованість за договором у розмірі 904 841 грн, а тому, у разі задоволення позову, виконання рішення буде неможливе.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до змісту пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом заявленого ОСОБА_4 позову є вимоги про стягнення з

ПАТ «Приватбудсервіс» 904 841 грн, що випливають з укладеного між сторонами договору про безвідсоткову зворотну фінансову допомогу.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належні ТОВ «Приватбудсервіс» грошові кошти, які знаходяться на рахунку

№ НОМЕР_1 у ПАТ «ВТБ Банк» відділення «Центр кредитування малого бізнесу «Солом'янський», МФО 321767, в межах заявлених позовних вимог - 904 841 грн та на майно ТОВ «Приватбудсервіс» - цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Київ-14, вул. Набережно-Печерська дорога, 8, оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального законодавства вжиті заходи забезпечення позову, які є співмірними із заявленими позовними вимогами і не перешкоджають господарській діяльності відповідача, оскільки він не позбавлений права володіти й користуватись спірним майном.

Матеріали справи не містять даних про достатність належних

ТОВ «Приватбудсервіс» коштів на рахунку № НОМЕР_1, відкритому у ПАТ «ВТБ Банк», для забезпечення в майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову. Вартість вказаного майнового комплексу згідно з договором купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року складає 410 000 грн, інших даних про вартість цього майна матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції обґрунтовано вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача, які є співмірними із заявленими позовними вимогами.

За змістом частини першої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Крім того, відповідно до частини першої статті 159 ЦПК України заявник має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживались.

Також, за змістом статті 158 ЦПК України, заявник наділений правом подати клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин, колегією суддів не беруться до уваги доводи касаційної скарги про безпідставне вжиття судом апеляційної інстанції заходів забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про судове засідання, яке було призначене на 25 квітня 2018 року, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, зокрема рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказане повідомлення було направлене за належною поштовою адресою: вул. Велика Васильківська, 64, оф. 8, м. Київ, та одержане уповноваженою особою ТОВ «Приватбудсервіс», про що містяться відмітка у такому повідомленні (а. с. 46).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, оскільки зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Приватбудсервіс» залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта