Справа № 647/224/19
№ провадження 2/647/187/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09.04.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Миргород В.С.
за участю секретаря: Татаровської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельних ділянок,
встановив:
У січні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 27.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 9,21 га, яка знаходиться на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, строком на сорок девять років. Відповідно до пункту 9 договору орендна плата за земельні ділянки приватної гласності сплачується Орендарем (ОСОБА_3В.) в розмірі 3% від нормативної грошової сніпки землі на рік. Орендна плата сплачується в грошовій формі. Відповідно до пункту 28 договору Орендодавець (в даному випадку позивач) має право вимагати від Орендаря (відповідач) своєчасного внесення орендної плати, та відповідно до пункту 31 договору відповідач зобовязався вчасно вносити орендну плату. Однак, відповідачем неналежно виконуються умови договору. Так, станом на теперішній час ОСОБА_3 має перед ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за останні два роки (2017, 2018 роки). Невиплата орендної плати два роки свідчить про систематичне порушення відповідачем зобовязань по договору щодо виплати орендної плати, що є підставою для припинення права користування земельною ділянкою шляхом розірвання договору. Вважає, що відповідач систематично не виконує свої обовязки, чим грубо порушує договір оренди, в звязку з чим просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 27.11.2014 року між нею та ОСОБА_3
Ухвалою суду від 30.01.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечувала проти заочного вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач на виклик у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою з повідомленням про вручення, про що свідчить підпис у повідомленні. (а.с.21, 25, 28).
Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст. 280, 283 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив обставни та відповідні їм правовідносини:
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У частинах першій, другій та п'ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, за змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.
Вимоги ст. ст. 13, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
27.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 9,21 га, яка знаходиться на території Шляхівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, строком на сорок девять років.
Згідно з умовами договору оренди земельної ділянки від 27.11.2014 року, нормативна грошова оцінка належної ОСОБА_1 земельної ділянки становить 164 166, 84 грн., орендна плата у перші два роки складає розмір податку на землю, а наступні роки складає 3% від нормативної грошової оцінки землі на рік, орендна плата сплачується в грошовій формі, розрахунки здійснюються щорічно з 31 серпня, але не пізніше 31 грудня кожного поточного року, в її розмір не входить податок на землю та податок з доходів фізичних осіб, який сплачується орендарем, в порядку та строки передбачені законодавством України (п.п.5, 9, 11 договору).
За п.38 договору оренди від 27.11.2014 року, дія даного договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав визначених законом.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України, є судовий захист цивільного права та інтересу.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У відповідності до положень ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений законом строк.
З огляду на ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим договором друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Згідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Виплата орендарем орендної плати за договором є його основним обовязком, невиконання якого є істотним порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату.
Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді у відповідача перед позивачем існує заборгованість по орендній платі за 2017-2018 роки.
Невиконанням свого зобовязання щодо виплати орендної плати відповідачем порушені права та інтереси позивача на отримання доходу у вигляді орендної плати.
Зазначене положення ЦК України повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що невиплата ОСОБА_3 орендної плати за користування земельною ділянкою, що належить позивачу по справі за 2017-2018 роки є систематичним порушенням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, що в порядку ч.2 ст.651 ЦК України, п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є підставою для його розірвання, в звязку з чим позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, задовольнити.
Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 9,21 га, укладений 27.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768, 40 грн.
Повне рішення складено 09.04.2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В. С. Миргород