Єдиний унікальний номер 741/1113/18
Провадження № 2/741/147/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 18 січня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були вони (позивачі) та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_7 та сини ОСОБА_2, ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_6 - її чоловік ОСОБА_7, а після смерті ОСОБА_7 - його син ОСОБА_1. Нотаріус відмовив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину на належні ОСОБА_5 та ОСОБА_7 частини зазначеного житлового будинку. Центр надання адміністративних послуг Носівської районної державної адміністрації Чернігівської області відмовив позивачам у реєстрації права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, частини зазначеного житлового будинку.

У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат ОСОБА_8 не з'явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачів.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується копією довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1487 від 16 вересня 2016 року (а.с. 11).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/6 частині житлового будинку № АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З матеріалів справи (а.с. 46-53) вбачається, що ОСОБА_5 за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, а тому спадкоємство після смерті ОСОБА_5 здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_7 та сини ОСОБА_2, ОСОБА_1, що підтверджується копіями свідоцтв про народження і одруження (а.с. 7-9) та копією довідки Володьководівицької сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1484 від 16 вересня 2016 року (а.с. 12).

Таким чином, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_5 по 1/24 частині житлового будинку № АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв її чоловік ОСОБА_7, на ім'я якого 12 серпня 2013 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 13).

Таким чином, ОСОБА_7 успадкував після смерті ОСОБА_6 належні їй 5/24 (1/6+1/24) частини житлового будинку № АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 5 березня 2012 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів ОСОБА_1, що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 10).

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_7 здійснюється за заповітом від 5 березня 2012 року.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, за його заявою Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 163/2014, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 677/02-31 від 7 травня 2018 року (а.с. 28).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_7 належні йому 5/12 (1/6+1/24+5/24) частини житлового будинку № АДРЕСА_1.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини житлового будинку, що належали ОСОБА_5 та ОСОБА_7, у зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 676/02-31 та № 677/02-31 від 7 травня 2018 року (а.с. 27; 28).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до Центру надання адміністративних послуг Носівської районної державної адміністрації з метою реєстрації за собою права власності на належні їм, як членам колишнього колгоспного двору, по 1/6 частині вищезазначеного житлового будинку, але їм було відмовлено у зв'язку з тим, що ЦНАП Носівської РДА не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 29/13-18 від 30 березня 2018 року (а.с. 29).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 14-16).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за їх рахунок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, право власності:

- на 1/6 частину житлового будинку № АДРЕСА_1, загальною площею 82,8 кв. м., житловою площею 40 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- на 1/24 частину житлового будинку № АДРЕСА_1, загальною площею 82,8 кв. м., житловою площею 40 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року;

- на 5/12 частини житлового будинку № АДРЕСА_1, загальною площею 82,8 кв. м., житловою площею 40 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1, право власності:

- на 1/6 частину житлового будинку № АДРЕСА_1, загальною площею 82,8 кв. м., житловою площею 40 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору;

- на 1/24 частину житлового будинку № АДРЕСА_1, загальною площею 82,8 кв. м., житловою площею 40 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1, право власності на 1/6 частину житлового будинку № АДРЕСА_1, загальною площею 82,8 кв. м., житловою площею 40 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв