У Х В А Л А

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 2012/8318/2012

провадження № 61-3445 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2019 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Заявник просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що 28 серпня 2018 року Апеляційним судом Харківської області було помилково повернуто їх касаційну скаргу, як помилково направлену. Зазначену касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» отримав 03 вересня 2018 року. Однак у зв'язку зі штатним скороченням працівників ПАТ «Дельта Банк» серед яких була і провідний юрисконсульт, який відповідав за справу № 520/11657/14-ц та в ході подальшої передачі справи іншому юристу та інвентаризації справ, виявлено, що повторно не було подано касаційну скаргу у цій справі до належного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 лютого 2019 року визнано неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження ПАТ «Дельта Банк» судового рішення, а їх касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для надання інших належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин для поновлення такого строку.

У березні 2019 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 лютого 2019 року від ПАТ «Дельта Банк» надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження посилаючись на ті ж підстави пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення.

Однак вказані причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки наведені підстави по суті є тими самими, що вже були визнані неповажними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України»(Ponomaryov v. Ukraine).

Таким чином, оскільки наведені ПАТ «Дельта Банк» у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2018 року визнані неповажними, а інших доказів на підтвердження поважності причин для поновлення строку на касаційне оскарження не надано, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Керуючись статтями 260, 393, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» у відкритті касаційного провадження за їх касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 липня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко