ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №583/3538/18

Номер провадження 22-ц/816/1729/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності :

представника прокуратури Київської області - Правдюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ільченко В.М. у м. Охтирка, повне судове рішення складене 21 січня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України, третя особи: Головне управління Національної поліції в Київській області, прокуратура Київської області про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органів досудового слідства,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивач звернулась з позовом до місцевого суду і свої вимоги обґрунтовувала тим, що 3 грудня 2015 року близько 8-00 на 25 км.+100м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3, який рухаючись в напрямку м.Дніпро, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 із автопричепом марки «SCHMSTZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_3, який стояв припаркованим на правому узбіччі. В результаті ДТП водій автомобіля марки «МАЗ» ОСОБА_3 та його пасажир ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди. По даному факту 3 грудня 2015 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000376 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України і кримінальне провадження було доручено Бориспільському ВП ГУНП в Київській області (слідчий Юрченко В.В.) ОСОБА_4, який загинув в ДТП, доводився позивачу рідним сином. Зазначає про те, що незважаючи на неодноразові звернення до слідчого, до органів прокуратури та до суду зі скаргами на бездіяльність слідчого, вона як потерпіла, була позбавлена повної, належної та достовірної інформації та повідомлень про рух справи кримінального провадження, причетних осіб, обставин ДТП та підстав закриття кримінального провадження. Не було їй надіслано і постанову про закриття кримінального провадження. Вказані обставини призвели до моральних страждань, негативно вплинули на її нервову систему, життєві стосунки, вимагали та вимагають здійснення значних додаткових зусиль до налагодження ситуації, виправлення помилок з боку правоохоронних органів та прокуратури, досягнення справедливої сатисфакції. Тому, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просила місцевий суд в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої протиправною бездіяльністю органів досудового слідства, стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь в розмірі 170000 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області 15 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому зазначає, що позивачем надано достатньо належних та обґрунтованих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки відповідачами була допущена бездіяльність і, незважаючи на її неодноразові звернення, відповідачами не було вжито своєчасні та належні процесуальні слідчі дії по визнанню її потерпілою у даному кримінальному правопорушенні, не направлено їй постанову про закриття справи, не доведена повна інформація про причетних до зазначеного ДТП осіб із зазначенням повних анкетних даних винуватця ДТП, його місця реєстрації, а також спадкоємців даної особи, не повідомлено про страхові компанії та власників ТЗ до яких можливо звернутися із заявами про страхове відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура Київської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що в деліктних правовідносинах саме на позивача покладено обов'язок доведення наявності шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В той же час, незгода позивача з прийнятими працівниками органів досудового розслідування, прокуратури процесуальними рішеннями чи бездіяльністю, які були нею оскаржені в передбаченому КПК України порядку не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1176 ЦПК України та не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Бориспільська місцева прокуратура просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Звертають увагу на ту обставину, що заяви від ОСОБА_2 почали надходити до прокуратури вже майже через рік після закриття кримінального провадження, що спростовує доводи апелянта про бездіяльність прокуратури. На момент прийняття рішення про закриття кримінального провадження, ОСОБА_2 не було визнано потерпілою, у зв'язку із відсутністю у матеріалах кримінального провадження відповідних її заяв та клопотань і прокуратура не володіла відомостями про родичів загиблого ОСОБА_4 Тому відомості про зареєстроване місце проживання загиблого ОСОБА_4 було встановлено за допомогою інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України ППС «Армор» і на дану адресу було направлено копію постанови про закриття кримінального провадження. Вподальшому виявилось, що дана адреса є помилковою і після звернення з відповідною заявою позивачці було направлено копію постанови за зазначеною нею адресою.

Позивач, відповідачі та 3-тя особа ГУ НП в Київській області про день та час слухання справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, а тому відповідно до вимог передбачених ч.3 ст.368 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне слухати справи у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури Київської області, яка заперечила проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінальної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4 і дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб (т.1 а.с.12,14).

Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000376, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0000376.

Згідно витягу з зазначеного кримінального провадження, 03.12.2015 близько 08.00 год. на 25 км + 100 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАЗ», реєстраційний номерНОМЕР_1 із причепом марки «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, який, рухаючись в напрямку м. Дніпро, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_6, із напівпричепом марки «SCHMSTZ SKO 24», реєстраційний номер НОМЕР_3, який стояв припаркованим на правому узбіччі. В результаті ДТП водій автомобіля марки «МАЗ» ОСОБА_3та його пасажир ОСОБА_5від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди (т.1а.с.17).

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується також свідоцтвом про смерть виданим 07.12.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (т.1 а.с.15).

Постановою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури від 24.05.2017 кримінальне провадження №0000376 за підозрою ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку зі смертю підозрюваного (т.1 а.с.91).

24.05.2017 за №0000376 Бориспільською місцевою прокуратурою надіслано повідомлення про закриття кримінального провадження №0000376 у зв'язку зі смертю підозрюваного разом з постановою про закриття кримінального провадження за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.89) із зазначенням адресата «близьким родичам загиблого ОСОБА_4.» (т.1 а.с.89).

В той же час, згідно повідомлення Бугруватського старостинського округу Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 05.11.2018 №623 загиблий ОСОБА_4 на момент його смерті не був зареєстрований в с.Бугрувате і вищезазначена адреса в даному населеному пункті відсутня, а на адресу Бугруватської сільської ради та до Бугруватського старостинського округу повідомлення від Бориспільської місцевої прокуратури Київської області про закриття кримінального провадження не надходили, чи надходили повідомлення на адресу родичів, органу місцевого самоврядування невідомо (т.1 а.с.230).

Позивач, в порядку передбаченому 303 КПК України звернулась зі скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора і ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2018 №359/3089/18 визнано протиправною бездіяльність слідчого СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області Юрченка В.В., керівництва Бориспільського ВП ГУНП в Київській області та прокурора - процесуального керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, відповідальних за кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000376 від 03.12.2015 щодо неповідомлення потерпілій ОСОБА_2 інформації та повідомлень про рух кримінального провадження та зобов'язано зазначених осіб, відповідальних за кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000376 від 03.12.2015 вжити процесуальних заходів по доведенню до заявника за скаргою потерпілої особи ОСОБА_2 інформації та повідомлень про рух справи кримінального провадження, протягом п'яти днів з моменту отримання копії ухвали слідчого судді (т.1 а.с.30).

В той же час, ухвалами слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2018 №359/3091/18 та №359/3092/18 відмовлено у задоволенні скарг ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Бориспільського відділу поліції ГУНП України в Київській області та прокурора Бориспільської місцевої прокуратури під час проведення досудового слідства щодо неповідомлення про причетних до ДТП осіб та страхові компанії та щодо ігнорування прав і інтересів потерпілої особи (т.1 а.с.31-34).

Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач неодноразово зверталась з відповідними скаргами до начальника Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, начальника Головного управління Національної поліції в Київській області, прокурора Київської області на неналежну організацію досудового слідства і їй надавались відповіді або скарги направлялись за належністю.

У зв'язку з необхідністю надання статусу потерпілої ОСОБА_2, яка є рідною матір'ю загиблого у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_4, постановою Бориспільської місцевої прокуратури від 1 жовтня 2018 року була скасована постанова прокурора Бориспільської місцевої прокуратури від 24 травня 2017 року про закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв'язку зі смертю підозрюваного та відновлене досудове розслідування (т.1 а.с.94).

Постановою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури від 1 жовтня 2018 року ОСОБА_2 було визнано потерпілою у кримінальному провадженні і вона повідомлена про прийняте процесуальне рішення та направлена їй пам'ятка про її процесуальні права та обов'язки (т.1 а.с.97-98).

2 жовтня 2018 року прокурором Бориспільської місцевої прокуратури була вдруге винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000376 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КК України у зв'язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_3 і дана постанова направлена ОСОБА_2, як потерпілій за даним кримінальним провадженням (т.1 а.с.171-175).

Позивач, звертаючись з позовом до суду вважала, що неправомірною бездіяльністю органів прокуратури та досудового слідства, яка встановлена судовим рішенням, їй заподіяно моральну шкода, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Державного бюджету.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про безпідставність заявлених нею вимог, виходячи з наступного:

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні положення про відшкодування шкоди визначено у главі 82 Цивільного кодексу України.

Цивільним кодексом України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду (ст.1166 Цивільного кодексу України).

В той же час, ст.1173 Цивільного кодексу України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування. Статтею 1174 Цивільного кодексу України визначено особливості відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

У ст.1176 Цивільного кодексу України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Вказаною статтею у ч.ч.1-5 передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Фізична особа, яка у процесі досудового розслідування або судового провадження шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної відповідальності, незаконному застосуванню запобіжного заходу, незаконному затриманню, незаконному накладенню адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права на відшкодування шкоди. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

За приписами ч.6 ст.1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України та роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач, звертаючись з позовом до суду і обґрунтовуючи свої вимоги посилалась, у тому числі, і на норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», але місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що на спірні правовідносини не розповсюджуються вимоги цього закону, оскільки позивач не є суб'єктом який має право на відшкодування відповідно до вимог закону і у ньому перелічений вичерпний перелік випадків за наявності яких можливе таке відшкодування.

Оскільки позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй як потерпілій у кримінальному провадженні, внаслідок бездіяльністі органів досудового слідства та прокуратури не надано усієї необхідної інформації, яка мається у кримінальному провадження, тому колегія суддів вважає, що на ці правовідносини норми вищезазначеного закону не розповсюджуються, а заподіяна їй шкода підлягає відшкодуванню на загальних підставах.

В той же час, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджується факт заподіяння позивачеві майнової шкоди.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю органів досудового слідства, прокурора, вважаючи її незаконною, що, зокрема, визнано ухвалою слідчого судді.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому місцевий суд обґрунтовано послався на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року № 641/2328/17 в якій зазначено, що бездіяльність слідчого, прокурора є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Ухвали слідчих суддів про задоволення скарг позивача щодо бездіяльності слідчого, прокурора свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права оскарження процесуальних рішень слідчого, і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні ст. 1176 ЦК України.

Місцевим судом не встановлено дій з боку відповідачів, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування їй моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 січня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 05 квітня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик