Провадження № 2/317/852/2019
Справа № 317/1933/19
22.08.2019 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі: Коваль В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, -
У червні 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03.09.2004 р. В належному йому житловому будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою , виданою 16.05.2019 р. Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, але за місцем реєстрації вона не проживає з липня 2018 р. по теперішній час, що підтверджується довідкою та актом.
У зв`язку з реєстрацією відповідачки в належному йому будинку він позбавлений можливості оформити державну субсидію. Договір про користування житловим будинком між ним та відповідачкою не укладався, оплату комунальних послуг вона не здійснює.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 з`явився, позов підтримав. В своїх поясненнях зазначив, що ОСОБА_2 є його тещею, якій наразі виповнилось 82 роки. Зазначив, що в якийсь момент ОСОБА_2 зібрала свої речі та покинула його будинок. Він не підтримує з нею ніяких зв`язків, не намагався її шукати. Він не володіє відомостями, що вона має інше місце реєстрації проживання. Не зміг пояснити яким чином реєстрації ОСОБА_2 порушує його право на користування майном. Зазначив, що його будинок обладнаний лічильниками, та за комунальні послуги він сплачує згідно показників, що зняті з них. Зазначив, що він не має відмови у призначенні субсидії, оскільки він не звертався до відповідних органів, а лише мав усну розмову. Просив суд виписати ОСОБА_2 з його будинку.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, неодноразово про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином за адресою реєстрації.
Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності на будинок підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5318699 від 04.11.2004 р.
Відповідно до довідки № 08-20/0528 від 16.05.2019 р., яка видана виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не проживає з липня 2018 р, відповідно до акту.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок (ст. ст. 379, 383 ЦК України).
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з положень ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач ОСОБА_1 в своїй заяві посилається на те,що реєстрація ОСОБА_2 у його будинку чинить йому перешкоди в користуванні, проте не надав суду жодного доказу на підтвердження цих обставин.
Суд оцінює критично посилання на Акт про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації від 16.05.2019 р., оскільки він містить виправлення стосовно року з якого ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.317, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 156 ЖК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення буде виготовлено 30.08.2019 р.

Суддя І.Б. Громова