Справа №333/5420/18
Провадження №2/333/330/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: судді Круглікової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовною заявою: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50

до відповідача: ОСОБА_2, 69040, м. Запоріжжя, вул. Господарча, буд. 36

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 083,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом в сумі 12 083,77 грн., яка утворилась за договором від 24.12.2012 р. б/н. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що відповідач за вказаним вище договором отримав кредит в сумі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 26.09.2018 року, за останнім утворилась заборгованість у сумі 12 083,77 грн., яка складається з 3 326,12 грн. заборгованості по кредиту, 3 252,01 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4 454,03 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 551,61 грн. штрафу (процентна складова). На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 26.10.2018 р. судом відкрито провадження у справі № 333/5420/18 за вказаним вище позовом за клопотанням позивача в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Враховуючи, що відповідач в строк, встановлений судом відзив не надав без поважних причин, суд, керуючись ч. 8 ст. 178 ЦПК України, дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.7. статуту АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено тип банку з закритого на публічне акціонерне товариство та змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», який, в свою чергу, є правонаступником прав та обовязків Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 банку «ПриватБанк».

Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК».

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК».

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 24.12.2012 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір б/н, за умовами якої ОСОБА_1 відкриває Позичальнику картрахунок та встановлює кредитний ліміт у розмірі 5 000 грн. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Як свідчить зміст вказаної вище заяви, підписаної відповідачем, Позичальник ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобовязань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти та відсотки за користування кредитом в строк, визначений у договорі в повному обсязі не оплатив.

Отже, за ОСОБА_2 виникла заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 3 326,12 грн. та 3 252,01 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що нараховано за період з 21.03.2015 р. по 31.03.2018 р. (розрахунки містяться в матеріалах справи).

Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 3 326,12 грн. заборгованості за основною сумою кредиту та 3 252,01 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема, у випадку прострочення виконання. Пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення кредиту у термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків від дня виникнення простроченої заборгованості.

З огляду на викладене, позивачем заявлено до стягнення суму пені в розмірі 4 454,03 грн., що нараховані за період з 24.12.2012 року по 26.09.2018 року.

Перевіривши розрахунок пені в сумі 4 454,03 грн., що наявний в матеріалах справи, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та вірність, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом.

Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежу по кожному з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 551,61 грн. штрафу (процентна складова).

Розглянувши вимоги в цій частині, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

«Умовами та правилами надання банківських послуг», а саме п.п.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

В той же час, п.п.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 вказаних «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором неможливо, так як не будуть дотримані положення, закріплені у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15 та від 11.10.2017 року у справі № 347/1910/15-ц, який, відповідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинен враховуватись судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 551,61 грн. штрафу (процентна складова). У звязку з чим, у задоволенні вимог в цій частині судом відмовляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 608,66 грн. покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована адреса проживання: 69040, м. Запоріжжя, вул. Господарча, буд. 36, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (, на р/р №3111 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299) 3 326 (три тисячі триста двадцять шість) грн. 12 коп. заборгованість по кредиту, 3 252 (три тисячі двісті пятдесят дві) грн. 01 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4 454 (чотири тисячі чотириста пятдесят чотири) грн. 03 коп. заборгованість за пенею та 1 608 (одну тисячу шістсот вісім) грн. 66 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Повне рішення складено 21.01.2019 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова