22-ц/804/1783/19
242/5173/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/5173/18

Номер провадження 22-ц/804/1783/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Попової С.А.,

секретар судового засідання Сидельнікова А.В.

сторони :

позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2019 року, у складі судді Владимирської І.М.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовані тим, що 15 липня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 15 червня 2014 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої Селидівської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді Першої Селидівської державної нотаріальної контори від 20 серпня 2014 року спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. 15 липня 2018 року до ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. На день смерті боржника заборгованість перед банком за кредитним договором становила 6240 грн. 47 коп. Просили стягнути з правонаступника ОСОБА_2 ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 6240 грн. 47 коп., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явилися; про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належними чином; клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив вирішити спір у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з відмовою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Зі справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст.1281,1282 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 липня 2013 року, посилаючись на те, що відповідач є правонаступником боргових зобов`язань ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08 жовтня 2018 року у справі відкрито провадженняі постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до стаття 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частина 4 ст.274 ЦПК України визначає, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Враховуючи, що рішення у справі ухвалено шляхом розгляду справи в порядку спрощеного провадження, що суперечить вимогам процесуального законодавства, таке рішення в силу вимог ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Розглядаючи позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , у зв`язку зі скасуванням рішення, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на таке.

Зі справи вбачається, що 15 липня 2013 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до анкети-заяви про відкриття рахунку і надання банківських послуг, яка підписана позичальником та банком, ОСОБА_2 погодився з тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Згідно розрахунку заборгованості, борг ОСОБА_2 за кредитним договором на день смерті становив 6240 грн. 47 коп., з яких: 5477 грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом; 634 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками; 127 грн. 95 коп. - заборгованість з комісії та пені.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15 січня 2014 року, виданого виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК від 15 червня 2014 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлено до Першої Селидівської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Першої Селидівської державної нотаріальної контори № 440/01-16 від 08 липня 2014 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомлено, що при заведенні спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , у тому числі і за претензією банку робиться перевірка інформації про наявність або відсутність посвідченого заповіту, спадкового договору або заведеної спадкової справи. За дві інформаційні довідки банку необхідно сплатити 102 грн. Після сплати буде заведена спадкова справа (а.с.38).

Згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій до спадкоємців 15 липня 2018 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було направлено лист-претензію до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 6240,47 грн.

Згідно відповіді № 1320/01-09 від 16 листопада 2018 року, Першою селидівською державною нотаріальною конторою надано інформацію, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалось.

Згідно листа Першої Селидівської державної нотаріальної контори № 239/01-16 від 26 лютого 2019 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за претензією банку не заводилася.

Дослідивши представлені позивачем докази, колегія суддів вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Дослідивши представлені позивачем докази, апеляційний суд виходить із того, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника на підставі відносин спорідненості або шлюбу, дійсного на момент відкриття спадщини. ОСОБА_3 по собі відмітки у паспорті ОСОБА_1 про реєстрацію 26 січня 1980 року шлюбу з ОСОБА_2 , копії сторінок якого надав АТ КБ «ПРИВАТБАНК», не свідчать про те, що відповідач на час відкриття спадщини перебувала у шлюбі із спадкодавцем.

Крім того, позивач не довів, що відповідач за правилами частинами третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наданих позивачем документів не можливо беззаперечно встановити, що на час відкриття спадщини позичальник та відповідач проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.

За таких обставин, апеляційний суд вважає позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 є необґрунтованими і, з урахуванням норм матеріального права та представлених доказів, вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не мав можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, суд першої інстанції повинен був самостійно встановити зазначену інформацію, не заслуговують до увагу, оскільки за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Як вбачається зі справи позивач не приймав участі у справі та не реалізував своє право на отримання додаткових доказів у встановленому законом порядку, а тому, вказані обставини не є підставою для скасування судового рішення із задоволенням вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 15 липня 2013 року в розмірі 6240,47 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» апеляційний суд враховує постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц та Верховного Суду від 13 лютого 2019 року справа № 336/5443/16 провадження № 61-34319 св 18, від 13 березня 2019 року справа № 360/1568/16-ц провадження № 61-12563св18.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 березня 2019 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 липня 2013 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 11 липня 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Зайцева

С.А.Попова