532/2006/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2019 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2018 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

04 жовтня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено її розгляд на 26.11.2018 в підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

26 листопада 2018 року в підготовче засідання сторони не з'явилися: позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, прохала задовольнити, не заперечувала проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті, а також прохала викликати відповідача в наступне судове засідання через оголошення на веб-сайті судової влади України; відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, оскільки належним чином не повідомлений про час та місце розгляду справи, а розписка про вручення йому судової повістки повернулася з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання».

Ухвалою суду від 26.11.2018 закрито підготовче провадження в справі та призначено її розгляд по суті на 17.01.2019 з викликом відповідача до суду через оголошення на веб-сайті судової влади України.

Позивач вказував, що з 2011 року в її власності перебуває житловий будинок, що розташований в с. Світлогірське, ОСОБА_4, 92, Кобеляцький район Полтавська область, в якому зареєстрований її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач фактично не проживає понад рік за місцем реєстрації, однак добровільно знятися з реєстрації з належного позивачеві будинку не бажає, на вимоги позивача не реагує, а отже порушується право власника володіти, користуватися та розпоряджатися вказним нерухомим майном. Тому, ОСОБА_2 прохала суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в с. Світлогірське, ОСОБА_4, 92, Кобеляцький район Полтавська область.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, однак надала суду телефонограмму про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується розміщеним на веб-сайті суду 28.11.2018 оголошенням про виклик його до суду (а.с.25), в судове засідання не з'явився, жодних заяв, клопотань чи заперечень від нього не надходило.

Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою:с. Світлогірське, вул. П. Мирного, 92, Кобеляцький район Полтавська область (а.с. 4,5).

У вказаному домоволодінні зареєстрований проживаючим ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином ОСОБА_2 (а.с. 7,8).

Згідно акту обстеження домогосподарства позивача за адресою: с. Світлогірське, вул. П. Мирного,92, Кобеляцький район Полтавська область, який здійснений депутатом Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області ОСОБА_5 встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за вказаною адресою з жовтня 2017 року, а фактично проживає в м. Миколаєві, що підтверджено підписами комісії: ОСОБА_6, ОСОБА_7 ( а.с.9).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 більше одного року не проживає за адресою належного позивачеві будинку: с. Світлогірське, вул. П. Мирного, 92, Кобеляцький район Полтавська область.

Відповідно ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

За статтями 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: родавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК Української РСР, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Зазначена в ст. 391 ЦК України норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим, Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником свою власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, відповідач без поважних причин не користуються будинком за адресою: с. Світлогірське, вул. П. Мирного, 92, Кобеляцький район Полтавська область, власником якого є позивач, не приймає участі в його утриманні, використовує реєстрацію без згоди ОСОБА_2, фактично проживає в м. Миколаєві, його реєстрація не дає можливості позивачеві в повній мірі розпоряджатися своїм майном та створює ряд інших незручностей у користуванні ним власністю, то потрібно усунути перешкоди у користуванні цією власністю та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належним його матері на праві власності житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: с. Світлогірське, вул. П. Мирного,92, Кобеляцький район Полтавська область, знявши з реєстрації його місце проживання за вказаною вище адресою.

Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263, 264-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16, 29, 319, 321, 383, 386, 391,405 ЦК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування належним ОСОБА_2 на праві власності житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: с. Світлогірське, вул. П. Мирного,92, Кобеляцький район Полтавська область, знявши з реєстрації його місце проживання за вказаною вище адресою.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідний суд.

17.01.2019 складено повне судове рішення.

Суддя