Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 415/4156/14-ц
Провадження № 22-ц/810/483/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

заявник - Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

боржник - ОСОБА_2,

стягувач -акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 11 листопада 2014 року, постановлену у складі судді Калмикової Ю.О. в м. Лисичанськ Луганської області,

за поданням виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року виконуючий обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2-1149 від 02 лютого 2010 року виданий Лисичанським міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерне товариство «Укрсиббанк» боргу в сумі 50600,72 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника. Проте ОСОБА_2 зобов'язання, покладені на неї судовим рішенням, не виконані.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 11 листопада 2014 року подання виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено. Обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України як такої, що ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї згідно з виконавчими листами № 2-1149, виданими Лисичанським міським судом Луганської області 02 лютого 2010 року - до виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушенням судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 про наявність виконавчого провадження не знала, жодних документів від Лисичанського міського суду, стягувача, державного виконавця не отримувала. Також, ОСОБА_2 зазначила, що оскаржувана ухвала суду не містить посилань про умисне ухилення від виконання нею зобов'язань.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року акціонерному товариству «Укрсиббанк» та Лисичанському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області роз'яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заявник, боржник та стягувач в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 11 листопада 2014 року про задоволення подання виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції послався на Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України в редакції на час постановлення ухвали та зазначив, що в провадженні відділу ДВС Лисичанського МУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 17242943 по примусовому виконанню виконавчого листа Лисичанського міського суду Луганської області № 2-1149 від 02.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 50600,72 грн. 09 лютого 2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 17 лютого 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно в межах суми боргу, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2. Також державний виконавець неодноразово викликав боржника до ВДВС Лисичанського МУЮ, але ОСОБА_2 не з'являлась та зобов'язання, покладені на неї судовим рішенням, виконано не було. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що добровільно зобов'язання по виконавчому листу Лисичанського міського суду Луганської області № 2-1149 від 02.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 50600,72 грн., боржник не виконує.

З урахування зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що невжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України може стати загрозою щодо обов'язковості виконання рішення суду на всій території України чи взагалі зробити неможливим його виконання.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції від 09 лютого 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1149, виданого 02 лютого 2010 року Лисичанським міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» грошових коштів у сумі 50600,72 грн.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями пункту 5 статті 6 цього Закону в редакції на час постановлення ухвали суду, встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових

осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження, передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Державним виконавцем або іншою особою, уповноваженою державним виконавцем, документи виконавчого провадження можуть бути вручені особисто сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Належно оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження, а саме направлення ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази отримання боржником на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що державним виконавцем при зверненні до суду із поданням, не надано доказів того, що ОСОБА_2 у визначеному законом порядку повідомлена про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом, як то передбачено ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час звернення до суду із поданням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, в редакції на час постановлення ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності божника виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 ЦПК, в редакції на час постановлення ухвали, зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Документи, які надані державним виконавцем до суду не підтверджують саме факт ухилення боржника від виконання зобов'язань. Державним виконавцем як при зверненні до суду із поданням, так і під час розгляду судом першої інстанції подання не надано доказів вжиття усіх передбачених Законом України „Про виконавче провадження" заходів примусового виконання виконавчого листа від 02 лютого 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерне товариство «Укрсиббанк» боргу в сумі 50600,72 грн.

Отже, державним виконавцем на момент звернення до суду з поданням, не надано доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов'язання за рішенням суду про стягнення з неї на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 50600,72 грн., та відсутні відомості про обізнаність боржника як про ухвалення судових рішень, так і про наявність відкритого виконавчого провадження, тому відсутні підстави для застосування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 11 листопада 2014 року слід скасувати, як таку, що постановлена з порушенням вимог ЦПК України, та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384, 441 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 11 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Є.В. Коротенко

В.М. Луганська