Провадження №2-о/760/201/19
Справа №760/9530/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

за чучасю секретаря - Ковальської К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Солом'янський районний у м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту смерті, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Мати заявника - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заявник вказує, що отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть є неможливим.

Заявник звернулася із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, де йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, посилаючись на те, що заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

А тому заявник звернувся до суду для встановлення факту смерті для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України та можливості отримати пенсії.

Заявник в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Сазонівки Пристенського району Курської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Донецьк. Заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Солом'янського районного у м. Києві відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, на адресу суду надійшла заява від заінтересованої особи про розгляд справи у їх відсутність, просили ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується наданими копіями документів:

-свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_1, актовий запис № 636 від 28.02.1952.

-паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, виданого 16.08.1997 Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій обл.,

-паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_3, виданого 27.05.1997 Куйбишевським РВД МУУМВС України в Донецькій обл.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Так, заявник просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Сазонівки Пристенського району Курської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Донецьк.

Факт смерті підтверджено документом невстановленого законом зразка - Свідоцтвом про смерть, виданим 30 січня 2019 року Куйбишевським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної палати.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» - «...тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України...». Постановою Верховної ради України від 17.03.2015 № 252-VІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» «...До окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року...».

Відповідно до пункту 1 частини 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року за №1275 м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545.

Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, в т. ч. рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 315, 317 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Солом'янський районний у м. Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Сазонівки Пристенського району Курської області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Донецьк.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду невідкладно направити до Солом'янського районного у м. Києві відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві для державної реєстрації смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя Усатова І. А.