Ухвала

05 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 2-508/2007

провадження № 61-6114ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року, ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року, рішення Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, організації торговельно-виробничих процесів товариство з обмеженою відповідальністю «Ярмарх», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Журомська Майя Вікторівна, Львівське обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»,

про визнання договору дійсним, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, визнання договору недійсним, усунення перешкод

у здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2018 року касаційну скаргу

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року повернуто заявнику.

17 березня 2019 року до Верховного Суду представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повторно подано касаційну скаргу на вказане судове рішення, що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що

ОСОБА_2 участі у справі не брала, копія оскарженого рішення їй не направлялася, про оскаржене рішення дізналася випадково у червні

2018 року, а повний текст рішення апеляційного суду було отримано її представником 20 липня 2018 року.

У касаційній скарзі представник заявника посилається на те, що оскарженим рішенням апеляційного суду порушуються її права, оскільки

на придбання майна (приміщення магазину), яке є предметом спору, було витрачено спільні кошти подружжя.

У відповідності до доданої до касаційної скарги копії свідоцтва

про укладення шлюбу від 30 березня 1996 року серія НОМЕР_1

ОСОБА_7, який є відповідачем у даній справі, є чоловіком заявника ОСОБА_2, а тому доводи заявника про те, що вона не знала

на протязі більш ніж одинадцяти років про наявність судового спору, участь у якому в якості відповідача брав її чоловік ОСОБА_7, не заслуговують на увагу. Окрім того, представник заявника підтверджує те, що на придбання спірного майна було витрачено спільні кошти подружжя, а тому заявник повинна була цікавитись долею придбаного майна та не могла не знати

про судовий спір, в якому брав участь її чоловік, де предметом спору було спільне майно подружжя.

Враховуючи зазначене, суд, надавши оцінку доводам клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, вважає, що наведені у ньому підстави є неповажними, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Інші причини пропуску строку на касаційне оскарження у матеріалах касаційної скарги не зазначені.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Оскільки підстави пропуску строку на касаційне оскарження визнані неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення строку, та надати відповідні докази.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відносно оскарження ухвали Верховного Суду України від 12 травня

2008 року та рішення Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року слід зазначити наступне.

Чинним ЦПК України не передбачено право касаційного оскарження

до Верховного Суду судових рішень, ухвалених Верховним Судом України, як судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року та рішення Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, організації торговельно-виробничих процесів товариство з обмеженою відповідальністю «Ярмарх», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ЖуромськаМайя Вікторівна, Львівське обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання договору дійсним, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, визнання договору недійсним, усунення перешкод у здійсненні права власності.

Визнати наведені представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підстави для поновлення строку

на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків до 10 травня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та обґрунтування інших причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников