Справа № 128/2758/16-ц
Провадження № 22-ц/801/263/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 рокуСправа № 128/2758/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 128/2758/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та її представника - адвоката ОСОБА_6 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року, постановлене у складі судді Ганкіної І.А. в залі суду о 15:55 год.,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що у с. Лисянка Вінницького району Вінницької області існує звичай почергового випасання череди корів їхніми власниками на визначених пасовищах на території Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

22 травня 2016 року, корова, належна позивачу, на пасовищі отримала травми у вигляді розриву хрестоподібних м?язів та вивиху колінного суглобу, внаслідок чого позивач змушена була продати її на забій, оскільки лікування тварини не давало позитивних результатів.

Випас корів у той день згідно з черговістю здійснювало подружжя ОСОБА_5.

Позивач вважає, що дії відповідачів призвели до отримання коровою травми, оскільки ОСОБА_5 здійснював випас корів верхи на коні та зганяв їх з крутого пагорбу, внаслідок чого її корова, яка була тільною, злякавшись, зробила різкий рух з гори та не витримавши такого фізичного навантаження отримала указані травми.

На підставі викладеного та з посиланням на ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, позивач просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 8 932 грн, що становить різницю між середньою вартістю великої рогатої худоби та сумою, яку вона отримала, продавши корову на забій.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності укладеного договору між співвласниками великої рогатої худоби с. Лисянка щодо її випасання, встановленої черговості випасання худоби та документу, який би закріплював домовленість власників корів щодо відповідальності осіб, що здійснюють їхнє випасання. Також суд вважав недоведеним розмір збитків, заявлений позивачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_6, посилаючись на неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просять ухвалене у справі рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини справи, не дав належної правової оцінки наданим доказам, а тому дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 указувала на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд правильно визначив характер спірних правовідносин та надав належну правову оцінку доказам у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належала корова по кличці «Береза», робочий номер 4041, ідентифікаційний номер UА відповідно до паспорта великої рогатої худоби LB039312, виданого Державним підприємством «Агентство ідентифікації і реєстрації тварин» 01 жовтня 2012 року (а.с. 6).

Між жителями с. Лисянка Вінницького району Вінницької області існує усна домовленість про спільне випасання належної їм великої рогатої худоби в одній череді, яке здійснюється власниками корів почергово на пасовищах на території Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Відповідно до довідки, виданої Пултівецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області від 08 червня 2016 року спілка співвласників великої рогатої худоби на території Пултівецької сільської ради не зареєстрована. Для випасання худоби виділено пасовища площею 297,8 га, плата за пасовище не стягується. Виготовлення технічної документації по створенню громадських пасовищ перебуває на завершальній стадії. Після отримання свідоцтв про право власності буде створена спілка співвласників. Члени домогосподарств, які утримують корів, здійснюють їхній випас по черзі, а також нагляд та охорону череди під час випасу. Згідно із записами погосподарської книги № 13 с. Лисянка по вул. Лісовій, станом на 01 січня 2016 року рахується 10 корів (а.с.7).

Випасання колективної худоби, у тому числі корови позивача, 22 травня 2016 року здійснювали відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Згідно з довідкою від 22 травня 2016 року, виданою лікарем ветеринарної медицини Жмеринської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_7 було проведено клінічний огляд належної позивачу корови та встановлено, що на момент огляду корова була тільна, орієнтовна дата отелення - 03 червня 2016 року, огляд проводився на пасовищі. Встановлено діагноз: розрив хрестоподібних м?язів та вивих колінного суглобу.

Відповідно до довідки № 02-01-51/1351 від 01 липня 2016 року, виданої Департаментом агропромислового розвитку щодо закупівельних цін на велику рогату худобу, що склались станом на 01 січня 2016 року, згідно проведеного моніторингу по м'ясопереробним підприємствам області станом на 01 січня 2016 року середні закупівельні ціни на велику рогату худобу становлять:

- молодняк вагою понад 400 кг і вище - 27,68 грн/кг;

- дорослу вищої вгодованості - 25,71 грн/кг;

- середньої вгодованості - 23,22 грн/кг;

- нижче середньої вгодованості - 20,26 грн/кг;

- худу - 14,58 грн/кг (а.с. 9).

Згідно з положеннями частини першої статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За змістом статті 6, частини першої статті 627 та статті 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, передбачені законом або договором, зокрема відшкодування збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням речі - стаття 22 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому дія статті 1166 ЦК України на спірні правовідносини не поширюється, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини, тоді як правовідносини сторін випливають, з усталених правил поведінки, на підставі яких між сторонами виникли права і обов'язки по спільному випасанню худоби.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалася на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов?язків по випасанню худоби, їй завдано збитків, що становлять різницю між вартістю корови, виходячи з середніх закупівельних цін, та сумою, яку вона отримала, продавши корову на забій.

Проте, у порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що діями відповідачів їй завдано збитків, а також їхній розмір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для покладення обов'язку по відшкодуванню позивачу матеріальних збитків на відповідачів, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що саме діями відповідачів було створено передумови, внаслідок яких тварина отримала травми.

Також позивачем не доведено, що корова отримала зазначені травми через недогляд чи неналежне виконання відповідачами обов'язків по випасанню корів, а також можливості відповідачів забезпечити безпеку корови та запобігти утриманню нею травми.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги в їх сукупності фактично зводяться до переоцінки доказів, та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 01 січня 2018 року встановлений у розмірі 1 762, 00 гривень.

Ураховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій складає 8 932 грн, становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2018 року без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції віднести за рахунок позивача.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С.К. Медвецький

Судді: Підпис С.Г. Копаничук

Підпис В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С.К. Медвецький