Справа № 712/2-1601/2010
Провадження № 22-ц/4806/1265/19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

04 квітня 2019 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Кожух О.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 2п-1601/2010 таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 подала 19.03.2019 апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14.11.2016, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 2п-1601/2010 таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Однак апеляційне провадження не може бути відкритим із наступних підстав.

Згідно п. 9 ч.1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції, що діє від 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 19.03.2019, то апеляційний суд керується нормами ЦПК України у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зазначене відповідає загальновизнаному положенню про дію цивільних процесуальних норм у часі, згідно з яким незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовуються той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій (частина третя стаття 3 ЦПК України).

Обєднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 361/161/13-ц відійшла від висновку, викладеному у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 у справі № 369/8537/15-ц та від 31.10.2018 у справі № 635/8219/15-ц, згідно з якими процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків, може бути поновлений і що процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

За змістом ч. 2, 3 ст. 369 ЦПК України (у редакції на момент подання заяви) суд розглядає питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у десятиденний строк при цьому неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду такої заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню зверталася до суду 02.11.2016.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.11.2016 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 2п-1601/2010 таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року (заява N 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявнику ОСОБА_1 було достеменно відомо про дане судове провадження, саме нею ініційовано розгляд судом питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, при цьому розгляд такого питання здійснюється у десятиденний строк.

ОСОБА_1 в розумні інтервали часу не вживала заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 подана 19.03.2019 після спливу преклюзивного річного строку з дня складення повного тексту судового рішення від 14.11.2016 (минуло понад 2 роки та 4 місяці), при цьому ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи (порушеного нею питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, котре розглядається у десятиденний строк), а наявність обставин пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили - нею не наведено та не підтверджено належними й допустимими доказами.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2016 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено суддею 04 квітня 2019 року.

Суддя О.А. Кожух