КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді І інстанції - Матійчук Г.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/377/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргамиОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», треті особи: Антимонопольний комітет України, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державна служба з питань безпечності харчових продуктів про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», який мотивували тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2011 року встановлено, що позивачі проживають у АДРЕСА_1 та електропостачання у квартиру здійснюється без укладеного договору про користування електричною енергією, а енергопостачання здійснюється на підставі відкритого особового рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1. Вказують, що ОСОБА_2 є дитиною війни, інвалідом другої групи і її пенсія трохи більше 1000 грн. та є єдиним джерелом доходу, а тому для відповідача є безперспективним звернення до суду, оскільки рішення не буде виконано примусово. Також зазначають про те, що відповідач всупереч ст.ст. 3, 8, 19 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 6, 13, 14, 547 ЦК України, керуючись лише Правилами користування електричною енергією для населення, припинив електропостачання в квартиру позивачам. Така поведінка відповідача, на думку позивачів, є недобросовісною та несправедливою та такою, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплених у ст. 3 ЦК України. Вважають, що дискримінаційними діями відповідача ПАТ «Київенерго» їм завдано моральну шкоду, оскільки відсутність електричної енергії призвела до порушення їхніх нормальних життєвих зв'язків, вимагала додаткових зусиль для організації повсякденного життя.

Враховуючи викладене та уточнені позовні вимоги просили суд встановити факт дискримінації та припинити дискримінаційні дії ПАТ «Київенерго», що порушують права власників на електричну енергію; зобов'язати ПАТ «Київенерго» відновити становище, яке існувало до порушення 09 вересня 2014 року та 08 жовтня 2014 року, шляхом відновлення електропостачання квартири АДРЕСА_1; визнати правочин в частині застосування ПАТ «Київенерго» щодо споживачів - ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 припинення користування електричною енергією нікчемним та недійсним з моменту укладення усного договору; стягнути моральну шкоду на користь позивачів по 50 тисяч гривень для кожного, вирішити питання про розподіл судових витрат та винести окрему ухвалу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», як правонаступника ПАТ «Київенерго», відновити електропостачання у квартирі АДРЕСА_1. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» подало апеляційну скаргу, в якій наголошує, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснювались споживачем несвоєчасно та не повністю, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за електроенергію. Також зазначено, що оскільки заборгованість не була погашена та не було вирішено питання щодо реструктуризації боргу, то 09 вересня 2014 року, 08 жовтня 2014 року електропостачання відповідного помешкання було припинено. Апелянт зазначає, що позивачами не доведено та не підтверджено належними доказами, на якій підставі вони мають бути звільненні від сплати за спожиту електроенергію та витрати за повторне підключення, а також вважає, що висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури проведення відключення електропостачання та обов'язкове направлення попередження про відключення поштовим відправленням з описом вкладення є хибним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, просило рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, а в частині відмови в задоволенні позовові - рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, яку обґрунтовували тим, що п. 27 Правил користування електричною енергією для населення не передбачає процедуру припинення електропостачання у зв'язку із заборгованістю по оплаті за спожитий товар і спожиту послугу з електропостачання, проте п. 35 зазначених правил передбачає вичерпний перелік підстав, у яких енергопостачальник має право відключити споживача від мережі.

В апеляційній скарзі також наголошується, що з інших споживачів, на відміну від позивачів у даній справі, ПАТ «Київенерго» стягує заборгованість за спожиту електричну енергію в судовому порядку, а також 3 % річних та інфляційні, без відключення від мережі, що на думку апелянтів є ознаками дискримінації.

Враховуючи викладене, апелянти просили скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

15 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив від Антимонопольного комітету України на апеляційну скаргу ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», де зазначено, що органи АМКУ розглядають справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за заявами громадян про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених Законом України «Про захист економічної конкуренції» як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проте позивачі жодного разу не зверталися до органів АМКУ із заявою та вимогою здійснити перевірку діяльності відповідача, саме Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг належать повноваження щодо приєднання, обмеження та припинення розподілу природного газу та електричної енергії.

При апеляційному розгляді справи, позивач у справі ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги поданої позивачами підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, апеляційну скаргу відповідача у справі ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» не визнала та просила залишити без задоволення вказану апеляційну скаргу.

Підтримуючи доводи апеляційної скарги позивачів, ОСОБА_3 зазначила, що споживання електричної енергії, послуги по наданню якої здійснювало ПАТ «Київенерго» відбувалося на підставі відкритого особистого рахунку ОСОБА_2 Відповідач, використовуючи своє монопольне становище в сфері надання послуг з електропостачання на території м. Києва в порушення діючих Правил споживання електричної енергії для населення та Закону України «Про енергетику» відключив квартиру де вони проживають від електропостачання та уже на протязі більше 4 років вони позбавленні можливості належним чином користуватися вказаним майном, що призводить до постійних моральних страждань, незручності у побуті та моральних стражданнях, тому просила рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивачів підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачі проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Електропостачання в зазначеній квартирі здійснюється без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією, натомість енергопостачання та оплата електричної енергії за вказаною квартирою здійснюється на підставі відкритого на ім'я ОСОБА_2 особового рахунку НОМЕР_1.

08 жовтня 2014 року ПАТ «Київенерго» відключило постачання електричної енергії квартири АДРЕСА_1.

Підставою для припинення подачі електричної енергії до квартири, згідно акту №129031 від 08 жовтня 2014 року, стала заборгованість за спожиту електричну енергію.

Відповідач у справі зазначив, що припинення електропостачання в квартиру позивачів відбулося на підставі п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги зазначив, що за приписами п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 (далі - ПКЕЕН), у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день, споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. Відповідно до цього самого пункту ПКЕЕН, у разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Даним положенням визначений порядок направлення попередження та наслідки його невиконання. Разом з цим, даним пунктом, на який посилається відповідач, не передбачено процедуру припинення електропостачання, що і оспорюється позивачами.

Проте посилання відповідача на те, що ним належно виконано умови п. 27 ПКЕЕН в частині повідомлення позивачів про відключення також не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Наявна в матеріалах справи розписка про отримання поштового повідомлення позивачем ОСОБА_2 28.07.2014 року не підтверджує факт отримання нею саме повідомлення № 77663/2014, оскільки поштове вкладення не містить його опису.

Тому, суд прийшов до висновку, що припинення електропостачання квартири АДРЕСА_1 здійснено відповідачем з порушенням процедури проведення припинення електропостачання, а відтак має місце порушення прав позивачів як споживачів електричної енергії.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Так, відповідно до частини першої статті 25 Закону України &qubl;Про електроенергетику&q? 2; ( в редакції яка діяла на час виникнення спірних відносин жовтень 2914 року) споживачі електричної енергії мають право на: приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж; вибір постачальника електричної енергії; отримання інформації щодо якості електричної енергії, цін, порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 де проживають позивачі у справі знаходилася в межах здійснення діяльності відповідачами у справі ПАТ «Київенерго», на даний час правонаступник ПрАТ ДТЕК Київські електромережі» та приєднана до електромереж відповідачів.

Також судом першої інстанції було встановлено, що позивачі у справі, будучи споживачами послуг, які надавав відповідач у справі ПАТ «Київенерго», не своєчасно оплачували вказані послуги, у зв'язку з чим відповідач здійснив відключення квартири позивачів від електропостачання.

Суд першої інстанції, встановивши порушення порядку відключення квартири позивачів від електропостачання, зобов'язав відповідача вчинити дії по підключенню квартири до електропостачання, разом з тим на думку колегії суддів, прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування збитків.

Так, відповідно до вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправної поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України &q?. ;Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди&quпр; від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що тривале відключення ( протягом 4 років) квартири позивачів від електропостачання призвело до порушення їх порушення нормального існування, позбавлення можливості належним чином користуватися своєю власністю та призвело до моральних страждань. З урахуванням часу, на протязі якого позивачі були позбавленні електропостачання - більше 4 років, вказана сума повинна становити по 5000 (п'ять тисяч) гривень на кожного із позивачів.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині моральної шкоди із посиланнями на те що вказані правовідносини є договірними, а тому не передбачають відшкодування моральної шкоди за ненадання чи неналежне надання послуг чи припинення на дання вказаних послуг є помилковим.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у вказаній справи не укладений договір про надання послуг з електропостачання і вказані послуги надавалися на підставі відкритого на ОСОБА_2 особистого рахунку НОМЕР_1.

Позивачі не зверталися до відповідача із заявою про укладення вказаного договору, а відповідач не подав доказів, що ним, як енергопостачальником у відповідності до п.5 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 ( в редакції на час виникнення правовідносин) такий договір був укладений, тому стверджувати, що між сторонами існували договірні зобов'язання підстав не має.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції &q? д;Про захист прав людини і основоположних свобод&ququ; кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено принцип мирного володіння майном, який в контексті прецендентної практики Європейського суду з прав людини закріплює засади поваги до права власності та забороняє безпідставне позбавлення або обмеження володіння особою своїм майном, інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених нормами міжнародного права.

Оскільки відповідач, використовуючи своє становище єдиного електропостачальника в квартиру позивачів позбавив їх нормального та повноцінного використання даного майна, тому вимоги позивачів щодо спричинення моральних страждань колегія суддів вважає доведеним.

При цьому колегією суддів враховується що на відміну від інших осіб, відносно яких позивачем перш ніж відключати квартири від електропостачання, подавалися відповідні позови до судів для встановлення розміру заборгованості та її примусового стягнення, що підтверджується відповідними доказами (а.с.44-53 т.2) щодо позивачів таких заходів не вживалося, а було застосовано крайню міру - відключення від надання послуг.

Інші доводи апеляційної скарги позивачів колегія суддів вважає не доведеними та не обґрунтованими, і висновок суду першої інстанції у вказаній частині є законним.

Безпідставними та не обґрунтованими на думку колегії суддів є доводи апеляційної скарги поданої відповідачем у вказаній справі ПрАТ «ДТЕК Київській електромережі».

Так, оспорюючи рішення суду ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» ненавело переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції про належне вручення позивачці ОСОБА_2 попередження про майбутнє відключення квартири АДРЕСА_1 від електропостачання, у зв'язку із заборгованістю, не заначило причин, із яких ПрАТ відносно одних споживачів звертається до суду із позовними вимогами про встановлення суми заборгованості за спожиту електроенергію та стягнення вказаних коштів примусово, а щодо позивачів не звернулося.

Не зазначив відповідач із яких причин ним не було виконано вимогу п.5 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357 ( в редакції на час виникнення правовідносин) щодо укладення договору на постачання електроенергії з власником квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ч.13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачі при зверненні до суду були звільненні від сплати судового збору як споживачі, а суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 743,60 грн. ( 200 грн. судового збору , що підлягало сплаті при подачі позву до суду першої інстанції якби позивачі не звільнялися від сплати судового збору за вимоги про стягнення моральної шкоди, як майнової вимоги, + 300 грн., як 150% від зазначеної суми за подання апеляційної скарги та + 243,60 грн. стягнутих судом за немайнову вимогу)

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів у справі, а саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення моральної шкоди скасувати рішення та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а також про залишення без задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі».

Керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 367, 374,376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» залишити без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (юридична адреса м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20 ) на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_1) по 5000 (п'ять тисяч) гривень кожному на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (юридична адреса м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20 ) в дохід держави судові витрати в розмірі 743 грн.60 коп.

В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Мотивований текст постанови виготовлено 18 січня 2019 року .

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв