РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/5063/18

Провадження№2/751/19/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 (не прибув)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить : усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 129 у будинку № 78 по вул. Незалежності у м. Чернігові.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу на праві приватної власності позивачу належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач є громадянином ОСОБА_3 Федерації, в 2016 році він переїхав на постійне місце проживання в Україну, де власного житла не мав. Він звернувся до позивача за допомогою і позивачем було надано згоду на його реєстрацію у її квартирі, доки він шукає собі власне житло. Родинних звязків сторони не мають. Незабаром відповідач переїхав до м. Київ та обіцяв змінити своє місце реєстрації. На прохання позивача змінити місце реєстрації, відповідач відповідав, що йому ніколи, а згодом взагалі перестав відповідати на дзвінки. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача підтверджується актом від 23.07.2018 року, складеним за участю сусідів. Відповідач не проживає у даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просила позов задовольнити.

Відповідача в судове засідання не зявивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за р. № 2806, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.3-4, 5).

Згідно довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Незалежність-78» від 24.07.2017 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (власник), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати) та відповідач по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є майном (житлом) позивача, відповідач не є членом її сім'ї.

23.07.2018 року сусідами був складений акт, затверджений головою правління ОСББ «Незалежності-78», в якому зазначено, що в квартирі АДРЕСА_3 громадянин ОСОБА_2 не проживає понад два роки (а.с.7).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Враховуючи, що відповідач не є членом сімї позивача, відсутність доказів, що вони повязані спільним побутом, взаємними правами та обовязками із позивачем, не сплачує за комунальні послуги, тому суд вважає за необхідне усунути порушення права власності квартирою № 129 в будинку № 78 по вул. Незалежності у м. Чернігові шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом.

Керуючись статтями 64, 156 ЖК України, статтями 16, 319, 391 ЦК України, статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (14026, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (14026, АДРЕСА_4, посвітка ТР 124032 видана 01.04.2016 року) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 129 у будинку № 78, що знаходиться по вулиці Незалежності у місті Чернігові.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 січня 2019 року.

Суддя С. М. Ченцова