Дата документу 03.01.2019 Справа № 554/1740/18
Провадження № 2/554/412/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому прохав суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по відсоткам за кредитним договором № PLSHRX06750043 від 28.06.2006 р. за період з 16.01.2013 р. по 16.01.2018 р. у розмірі 12 797,18 грн., а також судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 28.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк, Кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 (надалі - Відповідач, Позичальник) шляхом підписання сторонами Заяви Позичальника та приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) був укладений кредитний Договір № PLSHRX06750043 від 28.06.2006 р. строком на один рік (до 28.06.2007 р. включно), відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2824,80 грн. в обмін на зобов'язання повернути кредит шляхом внесення щомісячних платежів з 21 по 28 число кожного місяця у сумі 305,70 грн. Позивачем зазначено, що відповідач порушив свій обов'язок щодо повернення кредиту у передбачений договором строк, кредитні кошти не повернуті, договір не припинено належним виконанням, а тому позичальник зобов'язаний сплатити банку відсотки за користування кредитними коштами. Таким чином, позивач прохав суд стягнути з відповідача нараховані відсотки за період, відповідний збільшеному строку позовної давності (5 років, відповідно до Умов споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), - з 16.01.2013 р. по 16.01.2018 р. у розмірі 12 797,18 грн., що нараховані у розмірі 0,36% на місяць на тіло прострочене кредиту - 1947,82 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.03.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.07.2018 р. зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду в іншій справі № 2-5311/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLSHRX06750043 від 28.06.2006 р.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.12.2018 р. поновлено провадження у справі.

Судом встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.09.2018 р., що набрала законної сили, у справі № 2-5311/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLSHRX06750043 від 28.06.2006 р. - позовну заяву залишено без розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи; відповідно до позовної заяви прохав суд розглядати справу за його відсутності вразі неявки відповідача по справі.

Адвокат відповідача - ОСОБА_2 03.01.2019 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував в повному обсязі, прохав суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю нарахування Банком відсотків за кредитним договором поза межами строку кредитування, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 28.06.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання сторонами Заяви Позичальника від 28.06.2006 р. та приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) був укладений кредитний Договір № PLSHRX06750043.

Відповідно до Заяви позичальника Банком було надано відповідачу кредит у сумі 2 824,80 грн. на строк 12 місяців по 28.06.2007 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,00% у місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у сумі 38,13 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 256,80 грн. в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди та комісії відповідно в оговорених у Заяві позичальника та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки.

Відповідно до Заяви позичальника вбачається, що відповідач взяв на себе обов'язок здійснювати погашення заборгованості (що включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагороди та комісії та інші витрати відповідно до Умов) щомісяця в період з «21» по «28» число кожного місяця шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 308,70 грн.

Укладений між сторонами договір відповідає порядку укладення договорів приєднання відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Договір укладено шляхом підписання Позичальником Заяви позичальника та приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (надалі-Умови). Своїм особистим підписом в Анкеті-заяві Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами, та «Тарифами Банку» (надалі - Тарифи) складає між ним та Банком Договір.

Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивачем зазначено, що відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором належним чином не виконав, порушив порядок внесення щомісячних платежів, не повернув кредит у кінцевий строк повернення кредиту - 28.06.2007 року, тобто зобов'язання позичальника не було припинено належним виконанням, договір не розірвано, а тому Банком у подальшому на підставі п. 4.1, 4.2 Умов нараховувались відсотки за користування кредитом.

Згідно з п. 4.1 Умов з дати укладення Договору до дати повернення кредиту позичальник сплачує відсотки відповідно до Тарифів банку та Заяви позичальника.

Згідно з п. 4.2 Умов при порушенні зобов'язань позичальник сплачує відсотки у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах банку та заяві позичальника. Розраховані відповідно до цього пункту відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену у Заяві позичальнику суми щомісячного платежу разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

В підтвердження наявності заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 16.01.2018 р., вбачається що загальний залишок заборгованості за процентами, в тому числі нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом становить 28 460,98 грн.

Згідно з п. 5.5 Умов, яким передбачено збільшений строк позовної давності у 5 років, Банк прохав суд стягнути з відповідача відсотки в межах п'ятирічного строку позовної давності за період з 16.01.2013 р. по 16.01.2018 р. у розмірі 12 797,18 грн.

Адвокат відповідача вказував, що Банком безпідставно нараховувались відсотки поза межами строку кредитування, який сплив 28.06.2007 року.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. № 444/9519/12 у справі за аналогічними кредитними правовідносинами, в яких сторонами узгоджено кінцевий строк кредитування (термін закінчення кредитування), а також термін щомісячного виконання зобов'язання (внесення щомісячних платежів).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правових висновків, наведених Верховним Судом у вказаній постанові щодо нарахування та стягнення процентів від суми кредиту після спливу строку кредитування (п. 54), зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 УК України (дострокового повернення кредиту). В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача (Банка) забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою регламентовано наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 68 вказаної постанови оскільки після спливу строку кредитування у позивача (Банка) було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, то до вимоги позивача про стягнення таких процентів (за період поза межами строку кредитування) позовна давність не може бути застосована, а тому вказана вимога є необґрунтованою.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи вказану правову позицію Верховного суду, суд дійшов висновку, що в даних кредитних правовідносинах строк кредитування сплив 28.06.2007 року, а тому поза межами вказаної дати Банк не мав права нараховувати відсотки відповідно до умов Договору. А тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення таких відсотків за період з 16.01.2013 р. по 16.01.2018 р. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 261, 264, 267, 526, 611, 625, 629, 1054, ЦК України, постановою Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. № 444/9519/12, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко