РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/1536/19

пр. № 2/759/3362/19

04 квітня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А. при секретарі Грень О.Н. за участю позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , який було накладено Першою Київською державною нотаріальною конторою на на підставі постанови, б/н, 20.03.2002 року Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, за реєстраційним номером обтяження 1448939 від 08.11.2004 року. Обгрунтовуючи вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_3, та ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_4 він, як їх спадкоємець не може оформити спадщину на належну їм квартиру АДРЕСА_1 із-за накладеного на неї арешту, який в свою чергу не може скасувати ВДВС, оскільки такого виконавчого провадження у них на виконанні більше не перебуває, у зв"язку з чим вимушений звернутися до суду з таким позовом.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення майнових і спадкових його прав, а також на те, що підстави для перебування спадкової квартири АДРЕСА_1 під арештом відпали, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлялася належним чином, у зв"язку з чим суд вважає за можливе розглядати вказану справу без участі такого на підставі наданих доказів, ухваливши за згодою позивача заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно даних КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», які містяться в матеріалах спадкової справи, яка була надана суду в порядку витребування доказів, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, останні які є батьками позивача ОСОБА_1.

Відповідний договір купівлі-продажу вказаної квартири був також надано суду для огляду в судовому засіданні.

З"ясовано і те, що позивач згідно наданих суду матеріалів спадкової справи є спадкоємцем після смерті його батьків, яку не може оформити із-за накладеного на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 арешту.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна такий арешт накладено Першою Київською державною нотаріальною конторою на на підставі постанови, б/н, 20.03.2002 року Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, за реєстраційним номером обтяження 1448939 від 08.11.2004 року.

Тоді як, згідно листа Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 04.12.2017 року виконавчого листа за яким такий арешт накладався на виконанні ВДВС більше не перебуває, детальну інформацію надати вони не можуть, оскільки відповідні матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання.

Отже, наведені вище обставини свідчать про відсутність підстав для існування на тепер такого арешту. З огляду на, що вимоги позивача про скасування такого є обгрунтованими, оскільки такий порушує права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину та законного набуття права власності на нерухоме майно і його наступної державної реєстрації, у зв"язку з чим такі порушені права позивача підлягають захисту шляхом скасування накладеного Першою Київською державною нотаріальною конторою арешту.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна задовольнити.

Арешт, накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови, б/н, 20.03.2002 року Відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі, за реєстраційним номером обтяження 1448939 від 08.11.2004 року - скасувати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Киїівсьакого апеляційного суду через Святошинський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Повний текст рішення виготовлено 10.04.2019 року.

Суддя Коваль О.А.