ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3137/18
Провадження №2/477/8/19
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 січня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Полішко В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані: садовий будинок літ. А-2 площею 42,7 кв.м, навіс літ. Б площею 10,8 кв.м., навіс літ. В площею 9,7 кв.м, господарський блок літ. Г площею 9,6 кв.м, замощення літ. І, хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, що розташовані за адресою: вул. Лазурна, 19 СВТ «Інгул» Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Ухвалою суду від 03 січня 2019 року, позовна заява на підставі частини 1 статті 185 ЦПК України залишена без руху. Позивачу у строк десять днів з дня отримання ухвали було запропоновано усунути недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, а саме: послатися та надати докази відповідності споруд будівельним нормам та державним стандартам (висновок про відповідність ДБН).

11 січня 2019 року позивачем була отримана ухвала суду про залишення позову без руху, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою листоноші про вручення особисто.

Позивач на виконання зазначеної ухвали суду 17 січня 2018 року до суду подала заяву, в якій вказала, що управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області їй було розяснено, що ДАБІ не виготовляє висновок, оскільки обєкти нерухомості, збудовані до 05 серпня 1992 року не потребують такого документу, так як для оформлення права власності на них необхідні лише: технічний паспорт та документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси. Зазначила, що Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень України, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127, не передбачено надання висновку ДАБІ або будь-якого іншого документу про відповідальність споруд будівельним нормам та державним стандартам для оформлення права власності на обєкти нерухомості, збудовані до 05 серпня 1992 року.

Водночас, частинами 1-3, 5, 7 статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

З аналізу зазначених норм вбачається, що право власності на самочинно збудовані обєкти може бути визнано за особою лише у разі: належності особі земельної ділянки та відповідності обєкта самочинного будівництва будівельним нормам та державним стандартам.

Крім цього, як вбачається з розяснень у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Як зазначено в частині 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Водночас суду не надано доказів того, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право, письмової відмови управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області щодо надання висновку про відповідність обєкта самочинного будівельним нормам та державним стандартам також не надано.

Суд не може заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво та узгодженню забудови, визнання право власності на самочинне будівництво в судовому порядку повинне залишатися винятковим способом захисту права

Враховуючи викладене, вважаю, що позивачем не виконана ухвала суду від 03 січня 2019 року. Вказані обставини позбавляють суд можливості розгляду даної позовної заяви по суті заявлених вимог.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною 5 статті 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтею 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до ст.ст.354-355 ЦПК України ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя В.В. Полішко