№ 317/4366/18
№/п 2/317/400/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Ачкасова О.М.

при секретарі - Кузіній Л.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Процюк Наталя Петрівна, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, посилаючись на те, що після смерті батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1. Ще при житті, а саме 27.09.2012 року, спадкодавець склав заповіт, який був посвідчений секретарем Виконавчого комітету Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №91, в якому він зробив заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно він заповідав позивачці. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Процюк Н.П., в зв'язку з чим була відкрита спадкова справа. Відповідачка ОСОБА_2, як дружина померлого, в нотаріальному порядку відмовилась від обов'язкової частки на спадкове майно. При оформленні спадкових прав на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 нотаріусом встановлено, що правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок відсутній, право власності на нього належним чином не зареєстровано, в зв'язку з чим нотаріусом Процюк Н.П. була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачка була вимушена звернутися до суду із позовом.

Позивачка в судове засідання не з'явився, від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Процюк Н.П. в судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю третьої особи, заперечення по справі відсутні.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 25.05.2018 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, встановлений факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений актовий запис № 629.

Факт родинних відносин позивачки з померлим підтверджений свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 02.06.1975 року, в якому батьком позивачки зазначений ОСОБА_4.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Процюк Н.П. з заявою про прийняття спадщини за заповітом, а відповідачка ОСОБА_2 відмовилась від обов'язкової частки в спадщині, що підтверджується копією спадкової справи № 23/2018.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №645 від 18.12.2018 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Процюк Н.П., позивачка отримала спадщину, на яку видано свідоцтво у вигляді земельної ділянки, площею 0,2500 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_4

Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №646 від 18.12.2018 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Процюк Н.П., позивачка також отримала спадщину, на яку видано свідоцтво у вигляді земельної ділянки, площею 0,2183 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_4

Відповідно до заповіту, посвідченого 27.09.2012 року секретарем виконавчого комітету Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №91, все належне ОСОБА_4 на час смерті майно він заповів позивачці.

Згідно з відомостями, вказаними в довідці виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №009694 від 19.12.18 року ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності померлого ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується копією облікової карти об'єкта погосподарського обліку №14-00541 на 2016 - 2020 року.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 213/02-31 від 18.12.2018 року, виданої приватним нотаріусом Процюк Н.П., позивачці було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок після смерті батька - ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на цей будинок.

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно до ст. 1299 ЦК України: якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Як роз'яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, суд вважає можливим визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,80,81,89,200,259, 263-265,273 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,1218, 1233,1235,1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою : АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений - 04.04.2019 року.

Суддя: О.М. Ачкасов