КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/4388/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/302/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук Олена Іванівна, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Ларіонової Н.М., -

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Зазначив, що він є спадкоємцем ОСОБА_5 за законом. У 2015 році позивач дізнався про заповіт ОСОБА_6, складений в тому числі на користь позивача. У зв'язку із чим просив визнати за ним право на спадкування з урахуванням заповіту.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року вказаний позов задоволено.

Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 серпня 2004 року, посвідчене державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстровим № 2-363/2-3154, що видане на ім'я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6.

Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 липня 2014 року, посвідчене державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори 24 липня 2014 року за реєстровим № 1-965, що видане на ім'я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1(зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 5/18 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) право власності на 5/54 частини житлового будинку АДРЕСА_1 порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_1 та його представник проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обґрунтованості та доведеності.

Суд першої інстанції вважав, що померлим батьком ОСОБА_5 та відповідачами був прихований факт наявності заповіту ОСОБА_6, складеного в тому числі на користь позивача, що в подальшому вплинуло на розподіл спадкового майна та зменшило частку позивача у зазначеному майні, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Крім того судом першої інстанції встановлено, що про наявність заповіту діда ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_1 не було відомо на час смерті діда, а стало відомо лише в грудні 2015 року, а відтак строк на звернення до суду позивачем не пропущений.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 належало 5/6 частин жилого будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 помер.

Згідно копії спадкової справи № 442 із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6 звернувся лише син померлого ОСОБА_5.

28 серпня 2004 року державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, за реєстровим № 2-363/2-3154.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкове майно складається з 5/6 частини жилого будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер.

Із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори 24 липня 2014 року звернулись спадкоємці 1 черги за законом, а саме: сини спадкодавця - ОСОБА_7, ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3.

24 липня 2014 року державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/18 частин жилого будинку АДРЕСА_1.

Крім того, встановлено, що 12 червня 1997 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2093, згідно якого заповів все своє майно сину ОСОБА_5 та онукам ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, станом на 25лютого 2016 року даний заповіт є чинним.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що про наявність заповіту ОСОБА_6 він дізнався у грудні 2015 року. Відповідачі умисно приховали факт наявності даного заповіту. Оскільки на дату смерті ОСОБА_6 заповіт діяв, спадкування повинно було відбуватись за заповітом. Жодних заяв щодо відмови від спадкування за заповітом позивач не писав, а тому правових підстав для оформлення права на спадщину за законом після смерті діда у нотаріуса не було.

З урахуванням наведеного просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. від 28 серпня 2004 року за реєстровим № 2-363/2-3154; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. від 27 липня 2014 року за реєстровим № 1-965; визнати за позивачем право власності на 5/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6; визнати за позивачем право власності на 5/54 частин житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Отже, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітомпісля смерті ОСОБА_6, та винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені вимоги закону та відповідні роз'яснення, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду від 05 квітня 2018 року постановлено з неповним з'ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Пилипчук ОленаІванівна, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко