КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/6409/2019 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

5 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, 14 березня 2019 року відповідач, який змінив своє прізвище, подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з тим, що він лише 14 лютого 2019 року випадково дізнався про рішення суду щодо розірвання шлюбу, а його копію отримав безпосередньо в суді 15 лютого 2019 року.

У зв'язку з тим, що наведені підстави визнано судом неповажними, ухвалою Київського апеляційного суду від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії ухвали для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з належними доказами або зазначенням інших підстав, які підтверджують поважність причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження.

4 квітня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява, в якій відповідач просить поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду, з аналогічних підстав, посилаючись на положення статті 354 ЦПК України.

Відповідно до пункту 13 розділу XIII Перехідних положеньЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIIIвід 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено 26 лютого 2013 року, тобто до набрання чинності ЦПК України у новій редакції, строк протягом якого особа може скористатись своїм правом на апеляційне оскарження визначається приписами статті 294 ЦПК України 2004 року, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Норми ЦПК України 2004 року не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Із матеріалів справи дійсно вбачається, що оскаржуване рішення ухвалено в судовому засіданні 26 лютого 2013 року без участі відповідача, копію рішення він отримав безпосередньо в суді 15 лютого 2019 року, а з апеляційною скаргою звернувся 14 березня 2019 року.

Проте відповідачем так і не надано апеляційному суду відповідних доказів та не наведено причин на підтвердження того, що заважало йому звернутися з апеляційною скаргою в передбачений законом десятиденний термін після отримання копії рішення, оскільки у даному випадку останнім днем подання апеляційної скарги буде 25 лютого 2019 року відповідно до пункту 13 розділу XIII Перехідних положеньЦПК України.

При цьому, виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Отримавши копію оскаржуваного рішення, ОСОБА_3 був обізнаний з його змістом, порядком та строками його оскарження, який зазначений в резолютивній частині, проте апеляційну скаргу подав після спливу десятиденного строку на апеляційне оскарження та знову порушив питання про його поновлення з підстав, які уже визнані судом неповажними.

Так, доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

За таких обставин та з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року), апеляційний суд дійшов висновку про необгрунтованість посилання відповідача в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження та у зв'язку з цим відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України 2017 року якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статті 358 цього Кодексу.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 лютого 2013 року відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, якщо такі подавалися. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Н.В. Ігнатченко