ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1689/19 Справа № 208/5385/17 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання дії незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона є споживачем послуг з газопостачання. До січня 2017 року рахунки за споживання нею природного газу відповідач виставляв за нормами споживання, зазначеними у Постанові Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року, у зв'язку з відсутністю в квартирі газового лічильника.

Відповідач встановив на багатоквартирний будинок, в якому вона мешкає, в грудні 2016 року загальнобудинковий газовий лічильник із січня 2017 року та виставляв розрахунки на підставі Постанови КМУ від 16 травня 2002 року № 620, в редакції Постанови КМУ від 27 січня 2016 року № 46 «Про тимчасове Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в у мовах використання загальнобудинкового вузла обліку».

Зазначені дії відповідача вважає незаконними. Відповідач не врегулював з власником квартири питання щодо зняття показань будинкового вузлу обліку, не повідомив про свої наміри на зміну розрахунків за природний газ і встановлення та використання при цьому вузлу обліку природного газу; не надав проектну документацію на виконання робіт зі встановлення будинкового лічильника газу, висновків експертизи щодо наданого проекту встановлення будинкового лічильника газу, паспорту будинкового лічильника природного газу та інформацію про проходження повірки лічильника, документів що свідчать про письмове попередження кожного власника квартири про дату та час встановлення лічильника газу, що призведе до тимчасового припинення газопостачання та можливу необхідність присутності споживача в разі відновлення газопостачання та перевірки газопроводу на щільність. Встановлення загальнобудинкового вузлу обліку не забезпечує отримання достовірного обліку спожитого газу кожним абонентом.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач просить визнати дії відповідача по зміні типу розрахунків за надані послуги з газопостачання зі споживачем цих послуг за місцем його реєстрації та проживання: ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 у відповідності з Тимчасовим положенням та постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 260 з використанням при цьому загальнобудинкового вузлу обліку природного газу в багатоквартирному будинку незаконними та не відповідають нормам Законів України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та «Про житлово-комунальні послуги» і у зв'язку з невиконанням ч.5 п.4 та п.6 Тимчасового положення; зобов'язати відповідача з 01 січня 2017 року проводити розрахунки за надані послуги з газопостачання зі споживачем цих послуг нею за місцем її реєстрації та проживання відповідно до норм споживання природного газу у випадку відсутності лічильника газу у її квартирі, централізованого постачання гарячої води, газового водонагрівача та при наявності однієї газової плити з Постановами Кабінету Міністрів України, якими вони затверджені.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2, про визнання дії незаконними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" для забезпечення комерційного обліку природного газу не мав права використовувати надані йому оператором ГРМ дані про об'єм споживання природного газу на підставі знятих та зафіксованих показань з загальнобудинкового вузла обліку природного газу встановленого на багатоквартирний будинок, оскільки відповідач повинен виставляти їй рахунки за спожитий природний газ за нормами споживання, встановленими та затвердженими Кабінетом Міністрів України.

15 листопада 2018 року ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" в порядку, передбаченому положеннями ст.360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу посилаючись на те, що "постачання природного газу" це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Цим же законом визначено і поняття «розподілу природного газу». Зокрема, це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Ця діяльність здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи (далі по тексту - Оператор ГРМ) на підставі ліцензії на розподіл природного газу. Розподіл природного газу споживачам Дніпропетровської області здійснює ПАТ «Дніпропетровськгаз».

Постачання газу всім споживачам Дніпропетровської області з 01 липня 2015 року здійснює відповідач у справі - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI від 16 червня 2011 року визначено правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу. Стаття 6 цього Закону зобов'язувала суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, забезпечити встановлення лічильників газу для населення не пізніше 1 січня 2018 року. В зв'язку чим, за адресою - АДРЕСА_1 Оператором ГРМ - ПАТ «Дніпропетровськгаз» було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг із газопостачання.

В будинку АДРЕСА_1 Оператором ГРМ - ПАТ «Дніпропетровськгаз» було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Розподіл природного газу споживача Дніпропетровської області здійснює ПАТ «Дніпропетровськгаз», а постачання газу споживачам з 01 липня 2015 року здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Так, вказаною нормою зобов'язано суб'єктів господарювання забезпечити встановлення лічильників газу для населення не пізніше 01 січня 2018 року, у зв'язку з чим за адресою позивача було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об'єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об'єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620.

Відповідно до п.5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу:

для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників;

для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

Відповідно до п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 можливість об'єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання.

Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи.

Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що питання щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, визначення об'єму споживання природного газу, зняття показань вузла обліку газу та їх фіксування відноситься виключно до функцій Оператора ГРМ, який здійснює свою діяльність на відповідній території, та підстав для визнання дій відповідача по зміні типу розрахунків за надані послуги з газопостачання зі споживачем цих послуг за місцем реєстрації та проживання позивача у відповідності з Тимчасовим положенням та постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 260 та підстав для визнання дій відповідача незаконними та такими, що не відповідають нормам Законів України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та «Про житлово-комунальні послуги», судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (далі - Закон).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. При цьому обов'язок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищезазначене, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01 січня 2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

При цьому у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі -Кодекс ГРМ) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі - ВОГ) інформації про об'єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб'єктами ринку природного газу. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Для визначення об'єму спожитого (розподіленого) природного газу по об'єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ.

При цьому відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по об'єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об'єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу ГРМ. Додаток № 10 до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні норми споживання природного газу населенням: 9,8 м. куб (плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання людино-місяць).

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» встановлено нормативи використання природного газу 4,4 куб. м на одну людину у місяць для домогосподарств, де газ використовується тільки для приготування їжі.

Таким чином, для застосування вищевказаної санкції, як визначення фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ.

При цьому аналіз змісту положень Кодексу ГРС у їх системному зв'язку із Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» дає підстави обґрунтовано стверджувати, що законодавець під відмовою від встановлення лічильника розуміє відмову від встановлення будь-якого лічильника газу - квартирного чи загальнобудинкового, оскільки метою регулювання ринку газу є саме забезпечення обліку спожитого газу населенням.

Крім того, як встановлено Кодексом ГРС (абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу IX, пункту 6 глави 3 Розділу ХІ) правопорушення у виді відмови від встановлення лічильника має бути зафіксоване оператором ГРМ згідно визначеної процедури з оформленням відповідного документа певної форми і змісту.

З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову вірно встановив такі обставини справи, як недоведеність позивачем факту порушення відповідачем під час встановлення за адресою позивача загальнобудинкового вузлу обліку природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року, Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" для забезпечення комерційного обліку природного газу, не мав права використовувати надані йому оператором ГРМ дані про об'єм споживання природного газу на підставі знятих та зафіксованих показань з загальнобудинкового вузла обліку природного газу встановленого на багатоквартирний будинок, оскільки відповідач повинен виставляти їй рахунки за спожитий природний газ за нормами споживання, встановленими та затвердженими Кабінетом Міністрів України, не заслуговують на увагу, та спростовуються тим, що споживач не відмовлялась від встановлення загальнобудинкового лічильника газу, оскільки, з відповідною заявою про встановлення індивідуального лічильника газу за адресою свого помешкання до відповідача не зверталася, відмову відповідача на встановлення індивідуальних приладів обліку газу за рахунок коштів газорозподільних підприємств споживачам, які мешкають в багатоквартирних будинках, де заплановано встановлення будинкових лічильників газу, не отримувала, що свідчить про відсутність відмови мешканців будинку від встановлення газового лічильника та відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові № 61-13395св18 від 05 грудня 2018 року.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з'ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 серпня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова