Дата документу 02.04.2019 Справа № 310/1362/17
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Є.У. № 310/1362/17 Головуючий у І-й інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/807/1330/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Кулабухова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа, - комунальне підприємство з технічної інвентаризації про визначення ідеальних часток співвласників у домоволодінні, приведення ідеальних часток у відповідність з реальними,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа, - комунальне підприємство з технічної інвентаризації про визначення ідеальних часток співвласників у домоволодінні, приведення ідеальних часток у відповідність з реальними,

В обґрунтування позову зазначала, що нa підставі договору дарування від 09.10.2007 року її чоловіку ОСОБА_11 на праві власності належала 1/10 частина домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

На той час іншими співвласниками домоволодіння були: ОСОБА_12 - 1/5 ч., ОСОБА_7 - 1/36 ч., ОСОБА_6 - 1/36 ч., ОСОБА_5 - 1/36 ч., ОСОБА_8 1/8 ч., ОСОБА_8 - 1/32 ч., ОСОБА_9 - 1/32 ч., ОСОБА_13 -1/24 ч., ОСОБА_14 - 1/24 ч., ОСОБА_15 - 1/24 ч., ОСОБА_10 - 2/5 ч.

Також зазначає, що її чоловік - ОСОБА_11 у 2007 році виконав реконструкцію належної йому частини житлового будинку «А», розташованого по АДРЕСА_1 в убудоване нежитлове приміщення (стоматологічний кабінет) з улаштуванням окремого входу.

На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.06.2008 року 1/10 ч. домоволодіння по АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_11 та складалась з убудованого нежитлового приміщення, загальною площею 26,8 м2, була виділена в натурі, було припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_11 та іншими співвласниками домоволодіння та визнано за ОСОБА_11 право власності на ціле убудоване приміщення (стоматологічний кабінет), загальною площею 26,8 кв. м. по АДРЕСА_1.

Зазначене рішення набрало законної сили та право власності було зареєстровано у КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради. При цьому земельна ділянка для обслуговування стоматологічного кабінету не виділялась та знаходиться у загальному користуванні.

Позивач вказав, що 11 липня 2008 року ОСОБА_11 подарував їй ціле убудоване приміщення, розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 26,5 кв. м.

На підставі договору дарування від 02 серпня 2016 року позивачу на праві власності належить 1/8 ч. зазначеного домоволодіння по АДРЕСА_1.

Позивач вказав, що звернувся до суду з позовною заявою про визначення порядку користування земельною ділянкою, оскільки, у добровільному порядку вирішити це питання не було можливим. При розгляді вищевказаної цивільної справи було встановлено, що в технічному паспорті на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вказано, що домоволодіння по АДРЕСА_1 не складає одиницю, тобто цілого об'єкту нерухомості не існує.

Позивачем зазначено, що при приватизації житла у 1995-1997 роках була допущена помилка, а саме, частка співвласників квартири №2 була вказана як ціла, а не як частка із всього домоволодіння. На теперішній час співвласниками вищезазначеного домоволодіння є: позивач- 1/8 ч., ОСОБА_3- 1/5 ч., ОСОБА_10- 2/5 ч., ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 - 1/12 ч., ОСОБА_8- 1/8 ч., ОСОБА_9-1/32 ч. та 1/32 ч.

Разом з тим, ОСОБА_4 вказала, що наведені частки не відповідають ідеальним часткам теперішніх співвласників домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та об'єкт нерухомого майна не складає одиницю.

Відповідачі не бажають у добровільному порядку здійснити перерахунок часток у праві спільної часткової власності.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визначити ідеальні частки співвласників у домоволодінні, привести ідеальні частки у відповідність з реальними.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року позовну заяву задоволено повністю.

Перераховано та приведено ідеальні частки співвласників до реальних часток з урахуванням складеного порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 між співвласниками визначивши, що:

- реальна частка ОСОБА_4 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить - 8,67% або 2/23 частку, та складається з: в житловому будинку літ. «А» (квартира №1) наступні приміщення - коридор №1-1, санвузол №1-1а, кухня №1-2, кімната №1-3, кімната №1-4; козирок до літ. «А», сарай літ. «Д», 1/8 частка паркану №1;

-реальна частка ОСОБА_10 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 3,63% або 2/55 частку, та складається з: в житловому будинку літ. «А» (квартира №2) наступні приміщення - коридор №2-1, кімната №2-2, кухня №2-3; 1/8 частка паркану №1;

-реальна частка ОСОБА_5 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 6,05% або 2/33 частку, реальна частка ОСОБА_6 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 6,05% або 2/33 частку, реальна частка ОСОБА_7 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 6,05% або 2/33 частку, та складається в рівних частках з: в житловому будинку літ. «А» (квартира №3) наступні приміщення - коридор №3-1, кухня №3-2, кімната №3-3; будівля літнього типу літ. «Л», альтанка літ. «Б2» над літ. «Б», сходи №6 до літ. «Б2», частина літньої кухні літ. «Б» (під літ. «Б2»), 1/2 частка вбиральні літ. «Б1», 3/8 частки паркану №1;

-реальна частка ОСОБА_3 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 23,13% або 3/13 частку, та складається з: в житловому будинку літ. «А» (квартира №4) наступні приміщення - коридор №4-1, кімната №4-2, кухня №4-3, санвузол №4-За; кімната №4-4; сарай літ. «ТІ», сарай літ. «П», альтанка літ. «Д1», літня кухня літ. «Д2», навіс літ. «Є», сарай літ. «Ш», альтанка літ. «БЗ» над літ. «Б», літня кухня літ. «Ю», веранда літ. «И1», паркан №2, сходи №5 до літ. «Д2», частка сараю літ. «В1», частка літньої кухні літ. «Б» (під літ. «БЗ»), 1/6 частка вбиральні літ. «Б1», 1/8 частка паркану №1, душ літ. «Я»;

-реальна частка ОСОБА_8 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 13,89% або 5/36 частку, та складається з: в житловому будинку літ. «А» (квартира №5) наступні приміщення - коридор №5-1, кухня №5-2, кімната №5-3, кімната №5-4; балкон «до літ. В1», балкон «до літ. В1», альтанка літ. «X» (над літ. «В1»), вбиральня - душ літ. «Я1», альтанка літ. «Б4» над літ. «Б», сарай літ. «М», сходи №4 до літ. «В1», сходи №3 до літ. «М», частка сараю літ. «В1» (під літ. «X»), частка літньої кухні літ. «Б» (під літ. «Б4»), 1/6 частка вбиральні літ. «Б1», 1/8 частка паркану №1;

-реальна частка ОСОБА_9 у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 32,53% або 27/83 частку та складається з: в житловому будинку літ. «А» (квартира №6) наступні приміщення - кімната №6-1; прибудова літ. «а», альтанка літ. «НІ», сарай літ. «О», навіс літ. «С», балкон «до літ. С», сарай літ. «К», сарай літ «ОІ», будівля літнього типу літ. «З», балкон «до літ. З», альтанка літ. «К1» над літ. «К», альтанка літ. «Н2» над літ. «НІ», сходи №8 до літ. «Н2», замощення І, 1/6 частка вбиральні літ. «Б1», 1/8 частка паркану №1, а разом - 100% або ціла одиниця.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що встановлено, що ОСОБА_11 - чоловіку позивача на підставі договору дарування від 09.10.2007 року на праві спільної часткової власності належала 1/10 ч. домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

Встановлено, що нa той час іншими співвласниками домоволодіння були: ОСОБА_12 належала 1/5 ч., ОСОБА_7 - 1/36 ч., ОСОБА_6 - 1/36 ч., ОСОБА_5 - 1/36 ч., ОСОБА_8 1/8 ч., ОСОБА_8 - 1/32 ч., ОСОБА_9 - 1/32 ч., ОСОБА_13 -1/24 ч., ОСОБА_14 - 1/24 ч., ОСОБА_15 - 1/24 ч., ОСОБА_10 - 2/5 ч.

В ході судового розгляду з'ясовано, що у 2007 році ОСОБА_11 - чоловік позивача виконав реконструкцію належної йому частини житлового будинку «А», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в убудоване нежитлове приміщення (стоматологічний кабінет) з улаштуванням окремого входу.

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.06.2008 року по цивільній справі № 2-4257/08, що набрало законної сили 16.06.2008 року, 1/10 частка домоволодіння по АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_11 та складалась з убудованого нежитлового приміщення, загальною площею 26,8 кв.м. була виділена в натурі, було припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_11 та іншими співвласниками домоволодіння та визнано за ОСОБА_11 право власності на ціле убудоване приміщення (стоматологічний кабінет), загальною площею 26,8 кв.м., розташоване по АДРЕСА_1.

Право власності було зареєстровано у КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія якого наявна в матеріалах справи.

З'ясовано, що земельна ділянка, площею 0,0753га, кадастровий номер НОМЕР_1 для обслуговування стоматологічного кабінету не виділялась та на теперішній час знаходиться у загальному користуванні між усіма співвласниками вищезазначеного домоволодіння.

Не надаючи оцінку зазначеному судовому рішенню від 5.6.2008 року, судова колегія звертає увагу на те, що земельна ділянка ОСОБА_11 для обслуговування належної йому будівлі у встановленому законом порядку виділена не була.

Згідно договору дарування від 11.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І. за реєстровим № 1443, ОСОБА_11 передав безоплатно у власність ОСОБА_4 ціле убудоване приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 26,5 кв. м.

Право власності за ОСОБА_4 було зареєстроване в КП з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до договору дарування від 02 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Т.А. за реєстровим № 1719, ОСОБА_4 також належить 1/8 ч. домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП з технічної інвентаризації від 21.02.2017 р., наявної в матеріалах справи, при вираховуванні частки кожного співвласника при приватизації житла у 1995-1997 році була допущена помилка, а саме, частка співвласників квартири №2 була вказана як ціла, а не як частка із всього домоволодіння.

Матеріалами справи підтверджено, що на теперішній час співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 Запорізької області є: ОСОБА_4, якій належить 1/8 ч. на підставі договору дарування від 02 серпня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округ Запорізької області Степаненко Т.А.; ОСОБА_18 1/5 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 20.01.2017 року; ОСОБА_10, якому належить 2/5 ч. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним об'єднанням від 26.02.1997р.; ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, які є власником- 1 /12 частка на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради від 13.06.2002 року; ОСОБА_8, якому належить 1/8 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою від 26.06.2002року; ОСОБА_9, якому належить 1/32 ч. на підставі свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради від 10.01.2003 року та 1/32 частка на підставі договору дарування від 22.09.2016 року.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_18, 1/5 ч. вказаного домоволодіння володіє і користується її донька-ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після її смерті та була допущена судом до участі у справі в якості правонаступника.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що наведені частки не відповідають ідеальним часткам теперішніх співвласників домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 та об'єкт нерухомого майна не складає одиницю.

Як у позові так і у судовому рішенні не ставилося питання та не було вирішено про зміну часток у праві власності, за сторонами не було визнано право власності на нові частки, про що йдеться й у роз'ясненні судового рішення, зробленому самим судом.

У зазначеному роз'ясненні, викладеному в ухвалі від 22 листопада 2018 року, суд першої інстанції констатував, що оскаржуваним рішенням він не змінив частки у праві власності, не визнавав за співвласниками право на нові частки у праві спільної власності, не виділяв в натурі сторонам об'єкти нерухомості, а лише перерахував ідеальні частки відповідно до «складеного» порядку користування.

Разом з тим, зі змісту судового рішення вбачається, що суд визначив кому з співвласників яка нерухомість належить у відповідності до його частки, чим фактично розділив спільну власність в натурі.

Одночасно судова колегія звертає увагу, що судом не перевірялося належність зазначених будівель співвласникам, не з'ясовувалися питання про те, чи не заперечують сторони проти того порядку користування, який нібито склався,чи не порушує він їх прав та інтересів.

Крім того, судом не було враховано та з'ясовано питання про те, чи мала місце наявність згоди на переобладнання, які потягли зміну часток у праві спільної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст.356 ЦК).

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ідея спільної часткової власності в тому й полягає, що майно належить усім співвласникам одночасно. Тому, наприклад, зменшення майна внаслідок його пошкодження або збільшення внаслідок набуття, створення тощо, тягне за собою наслідки щодо всіх співвласників, а не одного чи кількох із них.

Згідно з нормою ст.357 ЦК частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Вимоги співвласника про збільшення розміру своєї частки у праві спільної часткової власності у зв'язку з поліпшенням за свої кошти спільного майна, яке не можна відокремити, можуть бути задоволені в тому разі, коли поліпшення зроблене ним за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦК співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

У постанові Верховного Суду від 3.04.2013 у справі №6-12цс13 зроблено висновок: «Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі».

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Доказів того, що інші співвласники житлового надавали свою згоду на добудови, переобладнання, позивачем не надано, через що судова колегія вважає доводи позивача в частині зміни розміру ідеальних часток співвласників у праві власності на житловий будинок такими, що не ґрунтуються на законі, хоча позов, як вже зазначалося, не був заявлений про визнання за співвласниками права власності на ново вирахувані частки у праві спільної власності.

За частинами 4,5 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Суд першої інстанції виходив з того, що фактично спірний житловий будинок складається з окремих квартир та цілого убудованого приміщення: квартиру №1 займає ОСОБА_4, квартиру №2 ОСОБА_10, квартиру № 3 - ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, квартиру №4 - ОСОБА_3, квартиру №5- ОСОБА_8, квартиру №6 - ОСОБА_9

При цьому у судовому рішенні суд перелічив хто зі сторін в справі фактично займає певні приміщення та об'єкти нерухомості.

Проте суд не з'ясував, яким чином ця обставина впливає на захист прав позивача, адже питання про реальний виділ часток співвласників позивачем не заявлялося.

За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. разом з тим, суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відтворивши у судовому рішенні лише висновки експерта, суд таким чином не вирішив спір, не роз'яснив позивачеві право на уточнення позовних вимог з метою вирішення спору, обмежився констатацією у резолютивній частині судового рішення висновків експерта, не змінивши при цьому частки у праві власності навіть відповідно до висновку експерта.

Таке судове рішення є неможливим у виконанні, порушує права співвласників домоволодіння.

На земельній ділянці було проведено самочинне будівництво господарських будівель, а саме, будівлі літ. типу «3,Л», сараї Р1,Т1,О1, M, К, альтанки К1,Н2,Б2,БЗ,Б4,Х.

З судового рішення не вбачається що суд надав оцінку цій обставині, вирішуючи спір щодо зміни часток співвласників.

У відповідності із п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041 (далі - Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів.

Тож зазначеним нормативним актом, на який послався суд, передбачено право співвласників вирішувати питання про зміну часток за згодою інших співвласників.

Але суд першої інстанції у оскаржуваному судовому рішенні не надав оцінку запереченням сторін про те, що згоди на добудови досягнуто співвласниками не було.

Суд першої інстанції послався на ст. 364 ЦК України, за якою співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Разом з тим, суд не вирішував питання про розподіл домоволодіння в натурі, позов про це заявлено не було і це було констатовано в ухвалі про роз'яснення судового рішення.

Проте, у мотивувальній частині рішення суд послався на висновок експерта за яким (від 07 червня 2018 року № 160/06) експерт вважає можливим, відповідно до нормативно-правових актів у галузі будівництва, виділити в натурі ОСОБА_4 в рахунок частки, що належить їй на праві власності в житловому будинку АДРЕСА_1 та становить - 8,67% або 2/23 частку, що складається з: в житловому будинку літ. «А» (квартира №1) наступні приміщення - коридор №1-1, санвузол №1-1а, кухня №1-2, кімната №1-3, кімната №1-4; козирок до літ. «А», сарай літ. «Д», 1/8 частка паркану №1.

Тож суд першої інстанції не визначився зі змістом та обсягом позовних вимог, не врахував, що вони не містять жодного способу захисту порушеного права, зводяться лише до констатації змінених часток у праві спільної власності без вирішення питання про визнання права власності за співвласниками на нові частки, без встановлення наявності згоди співвласників на зроблені добудови та перебудови, які потягли зміну часток у прав і спільної власності.

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року у цій справі скасувати та увалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визначення ідеальних часток співвласників у домоволодінні, приведення ідеальних часток у відповідність з реальними залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 8 квітня 2019 року

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков