Номер провадження: 22-ц/813/527/19
Номер справи місцевого суду: 520/1655/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОМР - Юраша В.В.,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_4 про приведення самочинно реконструйованого житлового будинку у відповідність до технічної документації, третя особа ОСОБА_6,

встановив:

До Київського районного суду м. Одеси 10.02.2017 року звернулась ОМР з вимогами про зобов'язання ОСОБА_4 власними силами та за свій рахунок привести самочинно реконструйований житловий будинок АДРЕСА_1, у відповідність до технічного паспорта, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» станом на 29.03.2007 року.

У судовому засіданні представник позивача - Фучеджи О.П. підтримала позовні вимоги та наполягала на тому, що реконструкція відповідачкою належної їй на праві власності частини будинку АДРЕСА_1, у вигляді реконструкції житлового будинку, визначеному у технічному паспорті літерою «А» з літною кухнею літ. «Д» і гаражем літ. «П» та перебудовою сараю літ. «Б» під житлове приміщення, внаслідок чого була суттєво збільшена загальна площа домоволодіння, є самочинним будівництвом та у відповідності до вимог ч.7 ст. 376 ЦК України, суд, за позовом відповідного органу державного самоврядування має зобов'язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Представник третьої особи ОСОБА_6, яка є власницею 3/10 частин домоволодіння АДРЕСА_1, - ОСОБА_8, підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача - Філіпова Т.А., заперечувала проти задоволення позову, та вважала недоведеним факт здійснення реконструкції саме відповідачкою та відсутність доказів порушення прав та законних інтересів ОМР.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОМР до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6, про приведення самочинно реконструйованого житлового будинку АДРЕСА_1, у відповідність до технічного паспорта, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» станом на 29.03.2007 року було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОМР просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОМР у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 березня 2018 року після усунення недоліків апеляційної скарги провадження у справі було відкрито.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, якийзабезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 статті 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду, справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018р. №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.01.2019 року, визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого Сегеди С.М. та суддів Гірняк Л.А., Цюри Т.В., яка своєю ухвалою від 16.01.2019 року прийняла і призначила справу до розгляду на визначену попередньою колегією суддів датою - на 24 січня 2019 року, на 11 год. 00 хв.

Однак, через неявку в судове засідання відповідача ОСОБА_4 та її представника адвоката Форостенка О.О., розгляд справи був відкладений на 04.04.2019 року, на 15.00 год.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї (т.1, а.с.223-225), колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів своїх позовних вимог належними та допустимими доказами.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, виходячи з наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, угодою на право добудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 20.04.1953 року, житлове управління виконавчого комітету Одеської міської ради і ОСОБА_11, уклали договір про відведення забудовнику ділянки №102 площею 577 кв.м, під будівництво житлового будинку у районі 12-станції Великого Фонтану на запланованому масиві Кагановичського району (т.1, а.с. 55-60).

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради депутатів працюючих міста Одеси від 17.09.1964 року було затверджено акт приймальної комісії від 12.06.1964 року «Щодо прийняття до експлуатації будинку, збудованого ОСОБА_11, на земельній ділянці площею 577 кв.м. по АДРЕСА_1» (т.1, а.с. 52).

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом №4-518 від 23.11.2007 року, власником 7/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1, розташованих на земельній ділянці площею 568 кв.м., після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12, якій дана частка належала на підставі договору міни від 31.03.1981 року, стала відповідач ОСОБА_4 (т.1, а.с. 140).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року, об'єкт, який належав ОСОБА_12, складався з: житлового будинку, під літерою «А», сараю, під літ. «Б», літньої кухні, під літ. «Д», вбиральні, під літ. «И», сараю, під літ. «Л», вбиральні, під літ. «М», навісу, під літ. «О», огорожі та мостіння (т.1, а.с. 120).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року (т.1, а.с.9-13), по справі №815/5721/15 визнано незаконним та скасовано рішення Департаменту ДАБІ в Одеській області ОД №52 про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкцією частини житлового будинку літ. «А» з літньою кухнею літ. « Д» і гаражем літ. «П» та реконструкцією сараю літ « Б» під житлове приміщення, без зміни геометричних розмірів, з виділом у самостійну одиницю за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги вказані судові рішення, як докази наявності порушень при будівництві будівельних норм і правил, тому що при розгляді справи №815/5721/15 предметом розгляду було лише законність рішення Департаменту ДАБІ в Одеській області ОД №52 про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкцією частини житлового будинку, а не можливість приведення самочинно добудованого об'єкту до попереднього стану.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Так, ч.7 вищенаведеної статті встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Тобто, законодавець для зобов'язання рішенням суду особи, яка здійснила самочинне будівництво, провести відповідну перебудову визначив не лише наявність самочинного будівництва а і встановлені відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам, порушення прав інших осіб, істотне порушення будівельних норм і правил.

Однак, в даному випадку з боку позивача не надано доказів наявності суспільного інтересу, порушення прав інших осіб та наявність істотних порушень при будівництві будівельних норм і правил.

Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено вимоги про приведення об'єкту, який належить ОСОБА_4, до стану, визначеного у технічному паспорті від 29.03.2007 року, виданого за замовою власника 3/10 частин цього ж будинку ОСОБА_6 (т.1, а.с. 116), при наявності іншого технічного паспорту від 09.08.2007 року, виданого спадкоємцю ОСОБА_12 - ОСОБА_4 (т.1, а.с. 108).

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду і додатково зазначає, що позивач не надав суду доказів того, що приведення об'єкту до попереднього стану є можливим і що цим приведенням не буде завдано істотної шкоди всій частині будинку АДРЕСА_1, у вигляді реконструкції житлового будинку, визначеному у технічному паспорті літерою «А» з літною кухнею літ. «Д» і гаражем літ. «П» та перебудовою сараю літ. «Б» під житлове приміщення.

Так, у відповідності до пунктів 22-25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що позивач не надав суду належних і достатніх доказів, які б свідчили про необхідність зобов'язання відповідача ОСОБА_4 привести реконструйоване приміщення в первісний стан, згідно технічної документації.

Більше того, з клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи на предмет встановлення зазначених обставин, представник позивача ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, незважаючи на таку пропозицію, не звертався.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його не спростовують, оскільки рішення постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.04.2019 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра