Справа № 474/907/18
Провадження № 2/474/54/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17.01.19 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та стороні відповідача ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив:

01.10.2018р. Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк (далі - позивач) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - відповідачі), в якому просить:

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 103 від 07.05.2009р., укладеним між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України, назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України відповідно до вимог Закону України Про акціонерні товариства, та ОСОБА_3, розмір якої станом на 21.06.2018р. складає 1 312 669 грн. 11 коп., з яких: сума заборгованості за основним боргом у розмірі 424 125 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 184 521 грн. 99 коп.; сума заборгованості за комісією у розмірі 6 584 грн. 81 коп.; пеня у розмірі 697 437 грн. 30 коп., а з урахуванням сум інфляційних витрат: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 348 495 грн. 30 коп; від прострочених сум заборгованості за відсотками 258 617 грн. 60 коп.; сум 3 % річних: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 48 289 грн. 38 коп.; від прострочених сум заборгованості за відсотками - 33 816 грн. 45 коп.; а також штрафу в розмірі 61 523 грн. 18 коп. на загальну суму 2 063 411 грн. 02 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, саманний жилий будинок № 3 (три), загальною площею 36,1 м2, житловою площею - 20,7 м2, зазначений на плані під літерою А-ж, та належні до нього невід'ємні приналежності - відповідні надвірні будівлі, а саме: цегляний сарай - Б, бутовий погріб - В, цегляна вбиральня - У, дерев'яна огорожа - 1-3, бетонне вимощення - 4, що знаходяться за адресою: вул. Фрунзе, 3, смт. Врадіївка, Миколаївська область, 1/2 якого належить іпотекодавцю ОСОБА_1 та 1/2 іпотекодавцю ОСОБА_2;

- визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Позов обґрунтований тим, що між Відкритим акціонерним товариством Держаний ощадний банк України, назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України та ОСОБА_3 (далі - третя особа) 07.05.2009р. у письмовій формі уклали кредитний договір № 103 (далі - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 435 000 грн. на строк до 06.05.2019р. на споживчі цілі під 23 % річних строком на 10 років, а третя особа зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 07.05.2009р. укладено іпотечний договір за реєстровим № 451 (далі - іпотечний договір), за яким ОСОБА_4 передала позивачу в іпотеку належний її на праві приватної власності саманний жилий будинок № 3, загальною площею - 36,1 м2, житловою площею - 20,7 м2, зазначений на плані під літерою А-ж, та належні до нього невід'ємні приналежності- відповідні будівлі, а саме: цегляний сарай - Б, бутовий погріб - В, цегляна вбиральня - У, дерев'яна огорожа - 1-3, бетонне вимощення - 4, що знаходяться по вул. Фрунзе, 3, смт. Врадіївка, Миколаївська область.

25.04.2012р. ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 152591, виданим 25.04.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області. Спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, до яких з моменту прийняття спадщини перейшов обов'язок за іпотечним договором.

Позивач зазначає, що станом на 21.06.2018р. у третьої особи перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 1 312 669 грн. 11 коп., що складається з: суми заборгованості за основним боргом у розмірі 424 125 грн. 00 коп.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 184 521 грн. 99 коп.; суми заборгованості за комісією у розмірі 6 584 грн. 81 коп.; пені у розмірі 697 437 грн. 30 коп. Позивачем третій особі також нараховано інфляційні втрати: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 348 495 грн. 30 коп., від прострочених сум заборгованості за відсотками - 258 617 грн. 60 коп., та 3% річних: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 48 289 грн. 38 коп., від прострочених сум заборгованості за відсотками - 33 816 грн. 45 коп. Крім того позивач зазначає, що третій особі, на підставі п. 7.2. іпотечного договору, нараховано штраф в сумі 61 523 грн. 18 коп.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в межах вказаних сум.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте 17.01.2019р. звернувся до суду із заявою, в якій заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи, розгляд справи просить провести за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання двічі не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України про виклик до суду.

Водночас, відповідач ОСОБА_1 29.11.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за його відсутності у зв'язку з неможливістю з'явитися в судове засідання за сімейними обставинами. При цьому, оскільки відповідач не конкретизував причини неявки до суду та не надав докази на підтвердження їх існування, суд не вважає вказані причини неявки поважними.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання двічі не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судові засідання двічі не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, та розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 07.05.2009р. позивач та третя особа у простій письмовій формі уклали кредитний договір № 103 з додатки до договору, графіком погашення кредиту та відсотків за ним, що є невід'ємними частинами договору, які сторони підписали.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору позивач зобов'язався та надав третій особі кредит у розмірі 435 000 грн. на строк до 06.05.2019р. на споживчі цілі під 20,5 % річних, а третя особа зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього.

Згідно п. 1.5. кредитного договору третя особа зобов'язалася щомісячно до 7 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 3 625 грн. 00 коп. та сплачувати проценти, нараховані позивачем на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси позивача або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з 7 травня 2009 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих позивачем відсотків здійснити не пізніше 6 травня 2019 року.

18.08.2009р. між позивачем та третьою особою укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 103 від 07.05.2009р., згідно якої п. 1.5. кредитного договору змінено та викладено в наступній редакції - Позичальник зобов'язується щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту згідно графіка погашення та сплачувати проценти, нараховані позивачем на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси позивача або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ Ощадбанк починаючи з 7 травня 2009 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії - Кривоозерського відділення № НОМЕР_1 Ощадбанк. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих позивачем відсотків здійснити не пізніше 6 травня 2019 року.

Пунктом 1.14. кредитного договору визначено, що за надання банківських послуг третя особа сплачує позивачу комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% від залишку фактичної заборгованості, але не менше 5 гривень. Сплата здійснюється щомісячно.

У відповідності до п. 3.4. кредитного договору позивач має право вимагати від третьої особи дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній позивачем частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за договором, у випадку не виконання або неналежного виконання третьою особою будь-яких зобов'язань за договором або не виконання чи неналежного виконання відповідачем та/або майновими поручителями будь-яких зобов'язань за іпотечним договором.

Право позивача визначене в п. 3.4. кредитного договору кореспондується з обов'язками третьої особи визначеними в п.п. 4.3.1. - 4.3.3. кредитного договору, згідно яких третя особа зобов'язана належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, в строки, обумовлені договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору на першу вимогу позивача в порядку, передбаченому договором, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом третя особа зобов'язується сплатити на користь позивача пеню в розмірі 0,06 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення.

Третя особа суму кредиту в розмірі 435 000 грн. 00 коп. отримала, що підтверджується заявою на видачу готівки від 06.05.2009р., однак, у встановлені кредитним договором строки, неналежним чином здійснювала оплату щомісячних платежів по кредиту, нарахованих відсоткам та комісійної винагороди, у зв'язку з чим у останнього перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором.

Так, згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 21.06.2018р. у третьої особи перед позивачем наявна заборгованість в сумі 1 312 669 грн. 11 коп., що складається з: суми заборгованості за основним боргом у розмірі 424 125 грн. 00 коп.; суми заборгованості за відсотками у розмірі 184 521 грн. 99 коп.; суми заборгованості за комісією у розмірі 6 584 грн. 81 коп.; пені у розмірі 697 437 грн. 30 коп.

Позивачем третій особі, в порядку ст. 625 ЦК України, також нараховано інфляційні втрати за період з липня 2011 року по червень 2018 року: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 348 495 грн. 30 коп., від прострочених сум заборгованості за відсотками - 258 617 грн. 60 коп., та 3% річних за період з 17.06.2011р. по 20.06.2018р.: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 48 289 грн. 38 коп., від прострочених сум заборгованості за відсотками - 33 816 грн. 45 коп.

Вказані розрахунки відповідачами та третьою особою належними та допустимими доказами не спростовано.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 07.05.2009р. укладено іпотечний договір за реєстровим № 451 (далі - іпотечний договір), за яким ОСОБА_4 передала позивачу в іпотеку належний її на праві приватної власності саманний жилий будинок № 3, загальною площею - 36,1 м2, житловою площею - 20,7 м2, зазначений на плані під літерою А-ж, та належні до нього невід'ємні приналежності- відповідні будівлі, а саме: цегляний сарай - Б, бутовий погріб - В, цегляна вбиральня - У, дерев'яна огорожа - 1-3, бетонне вимощення - 4, що знаходяться по вул. Фрунзе, 3, смт. Врадіївка, Миколаївська область.

Згідно п. 1.3. іпотечного договору право власності ОСОБА_4 на предмет іпотеки підтверджується: договором дарування, посвідченим Врадіївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 05.12.2003р. за № 2014, зареєстрованим в Первомайському МБТІ Миколаївської області 24.10.2005р. за реєстровим № 2643; договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 за реєстровим № 433, зареєстрованим в Первомайському МБТІ Миколаївської області 06.05.2009р. за реєстровим № 63.

Відповідно до п. 1.4. іпотечного договору початкова вартість іпотечного майна станом на 05.05.2009р. становить 206 532 грн. 00 коп.

Іпотекодавець зобов'язаний відшкодувати в повному обсязі збитки, які виникли у банка в зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором (п. 3.3.4. договору іпотеки).

У відповідності до п. 3.3.9. іпотечного договору іпотекодавець зобов'язаний на момент укладення цього договору, за власний рахунок застрахувати предмет іпотеки на суму оцінки вказаної в п. 1.4. цього договору.

Згідно п. 7.2 іпотечного договору за невиконання або неналежне виконання взятих зобов'язань, іпотекодавець сплачує на користь банку штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов'язання.

Однак, станом на час звернення до суду з позовом та розгляду спору по суті, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту виконання відповідачем обов'язку щодо страхування предмету іпотеки.

Як вбачається з розрахунку, який не спростований відповідачами та третьою особою належними та допустимими доказами, штраф за іпотечним договором становить 61 523 грн. 18 коп.

Пунктом 6.1. іпотечного договору визначено, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх обов'язків, передбачених чим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною.

25.04.2012р. ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 152591, виданим 25.04.2012р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом.

За вимогами ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В рішенні Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19.12.2017р. у справі № 474/663/17 встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а відтак до останніх з моменту прийняття спадщини перейшов обов'язок за іпотечним договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України.

Стаття 1048 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором, при чому ст. 625 ЦК України відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом.

Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Правові наслідки порушення зобов'язання у виді сплати неустойки передбачено і п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави.

В ст. 1 Закону України Про іпотеку (далі - Закон) передбачено, що в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною 3 ст. 33 Закону встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 6 ст. 38 Закону, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ст. 41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону.

Водночас, Постановою ОСОБА_6 Верховного Суду від 21.03.2018р. у справі № 235/3619/15-ц, визначено, що виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України Про іпотеку можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України Про іпотеку встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України Про виконавче провадження сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_6 Верхового Суду дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оцінив співмірність суми заборгованості за кредитним договором, що складає 1 312 669 грн. 11 коп., а також суму нарахованих інфляційних витрат - 607 112 грн. 90 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості - 82 105 грн. 83 коп. та штрафу - 61 523 грн. 18 коп., що разом складає 2 063 411 грн. 02 коп. з початковою вартістю іпотечного майна, яка станом на 05.05.2009р. становить 206 532 грн. 00 коп., суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем під час пред'явлення позову до суду в сумі 1 762 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та стороні відповідача ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, саманний жилий будинок № 3 (три), загальною площею 36,1 м2, житловою площею - 20,7 м2, зазначений на плані під літерою А-ж, та належні до нього невід'ємні приналежності - відповідні надвірні будівлі, а саме: цегляний сарай - Б, бутовий погріб - В, цегляна вбиральня - У, дерев'яна огорожа - 1-3, бетонне вимощення - 4, що знаходяться за адресою: вул. Фрунзе, 3, смт. Врадіївка, Миколаївська область, 1/2 якого належить іпотекодавцю ОСОБА_1 та 1/2 іпотекодавцю ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 103 від 07.05.2009р., укладеним між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України, назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України відповідно до вимог Закону України Про акціонерні товариства, та ОСОБА_3, розмір якої станом на 21.06.2018р. складає 1 312 669 грн. 11 коп., з яких: сума заборгованості за основним боргом у розмірі 424 125 грн. 00 коп.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 184 521 грн. 99 коп.; сума заборгованості за комісією у розмірі 6 584 грн. 81 коп.; пеня у розмірі 697 437 грн. 30 коп., а з урахуванням сум інфляційних витрат: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 348 495 грн. 30 коп; від прострочених сум заборгованості за відсотками 258 617 грн. 60 коп.; сум 3 % річних: від прострочених сум заборгованості за кредитом - 48 289 грн. 38 коп.; від прострочених сум заборгованості за відсотками - 33 816 грн. 45 коп.; а також штрафу в розмірі 61 523 грн. 18 коп. на загальну суму 2 063 411 грн. 02 коп.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних (електронних) торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що реально склалася на ринку на момент його реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та є реальною щодо його відчуження за грошові кошти на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління АТ Ощадбанк в рівних частинах судові витрати в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. сплаченого судового збору, а саме по 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп. з кожного.

Копію заочного рішення направити відповідачам рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол