Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 739/1371/16-ц

провадження № 61-23057св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року у складі колегії суддів: Лакізи Г. П., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А. та додаткове рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року у складі колегії суддів: Лакізи Г. П., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу корови «Циганки», укладений 03 червня 2016 року, стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 13 000 грн, сплачені за вказаним договором, 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що 03 червня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено усний договір купівлі-продажу тільної корови «Циганки», на виконання умов якого ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_3 13 000 грн.

Під час продажу корови ОСОБА_4 істотно порушила умови оспорюваного договору, оскільки не повідомила ОСОБА_3 про стан здоров'я корови, про те, що вона є непродуктивною (нетільною), чим ввела відповідача в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Вказані дії відповідача призвели до заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту укладення спірного договору під впливом обману та умисного неповідомлення відповідачем інформації про стан здоров'я корови.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року скасовано, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу корови, укладений 03 червня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 13 000 грн, сплачені останньою за цим договором, та 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року доповнено резолютивну частину рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року абзацом наступного змісту: «Корову «Циганка», яка знаходиться у ОСОБА_3, повернути ОСОБА_4».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що продаж корови як тільної було істотною умовою оспорюваного договору купівлі-продажу. Відповідач не надала доказів на підтвердження того, що на момент укладення договору корова «Циганка» була тільною, тому відповідно до частини першої статті 203, статтей 215, 229, 673 ЦК України договір купівлі-продажу корови підлягає визнанню недійсним. З урахуванням тривалості та характеру страждань позивача, на її користь підлягає стягненню з відповідача 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалюючи додаткове рішення про повернення ОСОБА_4 корови «Циганка», яка знаходиться у ОСОБА_3, апеляційний суд зазначив, що згідно частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому враховуючи стягнення на користь позивача 13 000 грн, сплачених нею за договором купівлі-продажу, корова «Циганка» підлягає поверненню відповідачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року та додаткове рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено факт введення її відповідачем в оману щодо обставин, які мають істотне значення для укладення договору купівлі-продажу корови, а також те, що стан здоров'я корови знижує її цінність та вона не може використовуватися за призначенням.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 14 травня 2018 року справу № 739/1371/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 03 червня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено усний договір купівлі-продажу корови з кличкою «Циганка», за умовами якого ОСОБА_4 передала у власність позивачу корову, а позивач сплатила за неї відповідачу 13 000 грн.

Факт продажу корови за 13 000 грн сторонами визнаний.

Оскільки угода була усною, її умови не були зафіксовані письмово.

Відповідно до довідки Шосткинської районної державної лікарні ветеринарної медицини, корова з кличкою «Циганка», яка придбана у ОСОБА_4, є нетільною та один з яєчників знаходиться в стані кістозного переродження (а. с. 6). Обстеження корови проведено 14 червня 2016 року, тобто через 11 днів після укладення оспорюваного договору.

Після обстеження корови позивач звернулася до відповідача з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу, яка залишилась без задоволення.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною. Істотним порушенням є таке порушення стороною умов договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення відповідно до частини першої статті 229 ЦК України має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин, вчинений під впливом обману, належить до правочинів з вадами волі, оскільки у сторони, яка діяла під впливом обману, внутрішня воля сформувалася невірно, під впливом хибних відомостей про обставини правочину, спричинених діями інших осіб.

Встановлення у недобросовісної сторони наявності умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину.

Обман має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_3 не доведено укладення договору купівлі-продажу саме тільної корови і що ця обставина є істотною умовою даного договору, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд першої інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, то рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року та додаткове рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 20 березня 2017 року та додаткове рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року скасувати.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2017 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду та додаткове рішення апеляційного суду втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат