КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №753/7572/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1955/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року (суддя Мицик Ю.С.) про забезпечення позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка ДмитраОлеговича, третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

у квітні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 лютого 2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., згідно якого звернуто стягнення на нежитлові приміщення з АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 7 273 418грн 87коп.

18 жовтня 2018р. представник позивача подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 28 лютого 2018р. в процесі виконавчого провадження № 56006368.

Представник позивача посилався на те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову, нерухоме майно може бути реалізовано шляхом продажу на прилюдних торгах, що унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено, з метою забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. № 1415 від 28 лютого 2018р., що здійснюється в межах виконавчого провадження № 56006368, до прийняття рішення у справі по суті спору.

У поданій апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, не

врахування тієї обставини, що заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована, а обставини, на які посилається представник позивача, не дають підстави для втручання суду у можливість реалізації банком свого права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості.

Також відповідач вважає помилковим висновок суду щодо відсутності необхідності у застосуванні зустрічного забезпечення, оскільки судом не встановлено вартість нерухомого майна, яке належить позивачу, не надано можливості банку висловити свою позицію чи клопотання про зустрічне забезпечення, заборгованість позивача перед АТ «Укрсоцбанк» залишається непогашеною, тому такий спосіб забезпечення позову порушує права банку, як кредитора.

Крім того, відповідач зазначає, що дії позивача направлені на затягування процесу стягнення з нього боргу за кредитним договором та реалізації предмета іпотеки.

Також відповідач звертає увагу, що дана ухвала судді про забезпечення позову є аналогічною ухвалі суду від 4 травня 2018 року, яка скасована постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2018р.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду без змін, вважаючи доводи відповідача безпідставними, а обставини, встановлені у постанові Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2018р. не є тотожними обставинам та доказам, наданим позивачем при зверненні 18 жовтня 2018р. із заявою про забезпечення позову та встановлені оскаржуваною ухвалою.

Крім того, представник позивача звертає увагу, що 19 листопада 2018р. відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до АТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус КМНО КовальчукС.П. про визнання іпотеки припиненою, а 11 грудня 2018р. винесено рішення суду по даній справі, яким задоволено позов, тому у випадку скасування оскаржуваної ухвали до набрання рішенням суду законної сили, предмет іпотеки може бути реалізовано, що призведе до значних зусиль та витрат, а також нових спорів для відновлення прав та інтересів позивача.

Приватний нотаріус КМНО Осипенко Д.О. та Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.161, 162 том 2), у судове засідання не з'явилися, клопотання про його перенесення не направили, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача АТ «Укрсоцбанк», яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані копії матеріалів цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. &q?ог;Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову&quпр; роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З копій матеріалів цивільної справи вбачається, що у квітні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 лютого 2018р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., згідно якого звернуто стягнення на нежитлові приміщення з АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 7 273 418грн 87коп., посилаючись на порушення нотаріусом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відсутності безспірності вимог ПАТ «Укрсоцбанк» та пропуск строку позовної давності.

На підставі даного виконавчого напису старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новіковим О.С. 19 березня 2018р. відкрите виконавче провадження № 56006368, накладено арешт на майно, отриманий висновок про вартість нерухомого майна та подана заявка щодо передачі на реалізацію нежилих приміщень (с.с.60-64 том 2).

Отже, позивачем надані докази, що відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» здійснюються дії по виконанню виконавчого напису, а відтак у разі виконання виконавчого напису, буде неможливо виконати рішення суду, якщо позов буде задоволено.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом, як вид забезпечення позову.

Обраний позивачем вид забезпечення позову спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, що належить позивачу, на підставі виконавчого напису, який є предметом спору, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, не порушують права та інтересі відповідача.

За таких обставин, забезпечення позову та зупинення стягнення за спірним виконавчим написом пов'язані з розглядом даної справи і виконанням можливого рішення суду за результатами її розгляду та є співмірним із заявленим позовом.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, є безпідставними, оскільки в заяві про забезпечення позову заявником викладено підстави, у зв'язку із якими він просить забезпечити позов, зокрема, представник позивача зазначив, що реалізація майна позивача унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення даного позову та захист прав та інтересів позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неправомірно не застосував зустрічне забезпечення та не надав можливості банку заявити клопотання про зустрічне забезпечення, не можуть бути підставою для скасування ухвали.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, навівши мотивоване обґрунтування своїм висновкам.

Відповідно до частини 3 статті 154 ЦПК України суд зобов'язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих суду документів вбачається, що позивач зареєстрований у АДРЕСА_2, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивачу на праві власності належать дві земельні ділянки та житловий будинок АДРЕСА_3 (с.с.65-71 том 2), тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для обов'язкового застосування зустрічного забезпечення.

Проте, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений можливості заявити клопотання про зустрічне забезпечення під час розгляду справи судом першої інстанції.

Твердження відповідача про те, що оскаржувана ухвала є аналогічною ухвалі суду від 4 травня 2018 року, яка скасована постановою Апеляційного суду міста Києва від 20 червня 2018р., колегія суддів вважає помилковим, так як вдруге звернувшись із заявою про забезпечення позову представником позивача були усунуті недоліки, на які вказано у постанові апеляційного суду, а викладені в ній висновки враховані судом при постановленні ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

В.М. Волошина