Справа №: 164/1558/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 січня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_2 до Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що вона являється спадкоємцем за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 6.01.2013 року. Позивач після його смерті своєчасно у визначений законом термін фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Іншим спадкоємцем за законом на це майно, крім позивача ОСОБА_2, є її дочка ОСОБА_4, однак вона у встановлений законом строк не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_3, на спадкове майно не претендує. Спадкоємців за заповітом на дане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на садово-огородню земельну ділянку, площею 0.06 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в урочищі „Вісімнадцяте, ряд № 1/12, що на території Маневицької селищної ради Волинської області, яка належала ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги змінив, просив з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на садово-огородню земельну ділянку, площею 0.06 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в урочищі „Вісімнадцяте, ряд № 1/12, що була виділена у власність згідно рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 228 від 18 грудня 1997 року, яка належала ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2, представник відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області в судове засідання не зявилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області подав до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 селищна рада не заперечує, просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Заслухавши думку представника позивача, який не заперечує відносно розгляду справи у відсутності вказаних позивача та представника відповідача, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_2 та представника відповідача - Маневицької селищної ради Волинської області.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно абзацу 6 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року ,,Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 було виділено у власність, шляхом приватизації, згідно рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 228 від 18 грудня 1997 року садово-огородню земельну ділянку, площею 0.06 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в урочищі „Вісімнадцяте, ряд № 1/12, що на території Маневицької селищної ради Волинської області. ОСОБА_3 помер 6 січня 2013 року. Позивач після його смерті своєчасно у визначений законом термін фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Іншим спадкоємцем за законом на це майно, крім позивача ОСОБА_2, є її дочка ОСОБА_4, однак вона у встановлений законом строк не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_3, на спадкове майно не претендує. Спадкоємців за заповітом на дане майно немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 137923 від 9.01.2013 року, довідок Маневицької селищної ради Волинської області № 6515 від 13.07.2018 року, № 221 від 27.08.2018 року та № 323 від 7.11.2018 року, витягу з рішення Маневицької селищної ради народних депутатів № 228 від 18.12.1997 року „Про надання у приватну власність земельних ділянок громадянам, свідоцтва про народження № 104 від 15.12.1931 року, свідоцтва про одруження серії № І-УР № 256145 від 24.06.1962 року, свідоцтва про народження серії УК № 181342 від 25.02.1947 року, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 645/02-31 від 12.07.2018 року, нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 про відмову від спадщини, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 1021/01-16 від 20.11.2018 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_2, являючись спадкоємцем за законом, має право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на садово-огородню земельну ділянку, площею 0.06 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в урочищі „Вісімнадцяте, ряд № 1/12, що була виділена спадкодавцю ОСОБА_3 у власність згідно рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 228 від 18 грудня 1997 року, слід визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1261, 1268-1270, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на садово-огородню земельну ділянку, площею 0.06 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, знаходиться в урочищі „Вісімнадцяте, ряд № 1/12, що була виділена у власність згідно рішення Маневицької селищної ради Волинської області № 228 від 18 грудня 1997 року, яка належала ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Невар