КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/8216/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/ 2134/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року у складі судді Кошель Б.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання квартири,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання квартири.

Зазначала, що їй на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 30 травня 2013 року належить на праві спільної часткової власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідачі не в повному обсязі оплачувати послуги з опалення відповідно до належних їм часток у спільному частковому майні, між тим, за період з 01 жовтня 2015 року по 01 квітня 2018 рік КП БМР «Білоцерківтепломережа» за послуги опалення нараховано суму 18 093 грн. 46 коп., з яких позивачем сплачено 16 229 грн. 68 коп., а решту сплатили відповідачі, однак, позивач понесла додаткові витрати на утримання квартири, а тому, остання просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь понесені нею витрати на утримання квартири АДРЕСА_1 у розмірі 7 182 грн. 95 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання квартири, в сумі 7 182 грн. 95 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору, в розмірі 352 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору, в розмірі 352 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення районного суду в частині стягнення витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення з врахуванням вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачі по справі визнали позов до початку розгляду справи по суті, що підтверджується відповідною заявою та про що зазначено в рішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року, але всупереч вимогам закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення з відповідачів було стягнуто судовий збір в повному обсязі.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників судового розгляду справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.25-27).

Рішенням районного суду визнано доведеним нерегулярну оплату відповідачами комунальних послуг й понесені ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання квартири, в сумі 7182 грн. 95 коп., у солідарному порядку було стягнуто з боржників.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині розподілу судових витрат, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги.

Встановлено, що за подання позовної заяви, ОСОБА_2 сплачено судовий збір, у сумі 704 грн. 40 коп. (а.с.2).

Ухвалюючи рішення про стягнення з кожного з відповідачів на користь ОСОБА_2 по 352 грн.40 коп. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору, суд першої інстанції керувався загальним правилом, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та виходив з підстав доведеності позову.

Разом з тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо, враховуючи таке.

З матеріалів справи убачається, що 18 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до районного суду з заявою про визнання позову й просили розглядати справу за їх відсутності. При цьому, заявники просили врахувати судом факт визнання ними позову й на підставі вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого ним судового збору (а.с.52).

З протоколу судового засідання від 18 жовтня 2018 року убачається, що розгляд справи судом проведено в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено, що відповідачі подали заяву з проханням розглядати справи у їх відсутність та вказали на визнання ними позову у повному обсязі. Ці ж обставини встановлено і рішенням суду (а.с.56 -60).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, матеріали справи свідчать, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, у зв'язку з чим під час вирішення питання розподілу судових витрат просили застосувати ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Між тим, ухвалюючи рішення, районний суд не врахував зміст поданої по справі заяви у повному обсязі, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України й дійшов необґрунтованого висновку про необхідність покладення на відповідачів обов'язку про відшкодування кожним з них на користь ОСОБА_2 по 352 грн. 40 коп.

Враховуючи, що відповідачі по справі визнали позов до початку розгляду справи по суті, але всупереч вимогам закону судом першої інстанції оскаржуваним рішенням з відповідачів стягнуто судовий збір в повному обсязі, рішення районного суду в частині стягнення витрат по сплаті судового збору, як ухвалене з істотним порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі в цій частині слід постановити нове рішення, враховуючи наступне.

Так, 50 відсотків судового збору від сплаченого ОСОБА_3 при поданні позову складає 352 грн. 20 коп. (704,4:2=352,2)

Враховуючи ч. 1 ст. 142 ЦПК України та визнання відповідачами позовних вимог до розгляду справи по суті, питання про повернення позивачу сплаченого ним судового збору повинно вирішуватися з розміру 50 відсотків судового збору, що з суми 704 грн. 40 коп. становить 352 грн. 20 коп., а на кожного з відповідачів припадає по 176 грн. 20 коп.

Разом з тим, згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 324832 від 08 вересня 2009 року, долученої до апеляційної скарги, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з 08 вересня 2009 року; причина інвалідності : інвалідність з дитинства (а.с.74).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Отже, ОСОБА_1 є особою, яка звільнена від сплати судового збору.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача витрат по сплаті судового збору, в розмірі 176 грн. 20 коп., а також компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 528 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2018 року в частині стягнення витрат по сплаті судового збору скасувати та постановити у цій частині нове рішення, виклавши резолютивну частину у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_3, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_4, РНОКПП: НОМЕР_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору, в розмірі 176 грн. 20 коп.

Компенсувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_4, РНОКПП: НОМЕР_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1) за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 528 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 січня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: