Єдиний унікальний номер 225/2258/19
Номер провадження 2-о/225/295/2019
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

11 квітня 2019 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Нємиш Н.В., при розгляді заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2019 року звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 17.02.2019 року у м.Горлівка Донецької області.

Разом із заявою про встановлення факту смерті заявником надано клопотання про звільнення від сплати судового збору в обгрунтування якого зазначив, що він при зверненні до суду із вказаною заявою не сплачував 384,20 грн. судового збору з наступних підстав. Вважає, що сплата судового збору не може бути перешкодою для його звернення до суду з метою реєстрації смерті батька.

Також зазначив, що у звязку із збройною агресією, він вимушений був покинути свій рідний дім та переміститися до іншого міста України, де органи влади здійснюють свої повноваження у повному обсязі, для продовження нормального ритму життя, захисту свого життя, реалізації своїх прав та здійснення законних інтересів.

У звязку з чим він був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою 85206, м.Торецьк, вул. В. Сорочука, 11/28.

Реєстрація смерті передбачена чинним законодавством України через органи реєстрації актів цивільного стану на підставі медичного свідоцтва про смерть безкоштовно.

Однак, реєстрація смерті за вимогами чинного законодавства неможлива з підстав, що не залежали від його волі, оскільки документи окупаційної влади не створюють жодних правових наслідків.

Звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті викликане неможливістю зареєструвати у органах реєстрації актів цивільного стану факт смерті на підставі медичного свідоцтва про смерть, виданого на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють повноваження, яке не створює жодних юридичних наслідків.

Оскільки збройна агресія, збройний конфлікт, тимчасова окупація території України є причиною, а подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення до суду є наслідком такої агресії, вважає, що на підставі ст. 5 ч. 1 п. 21 ЗУ «Про судовий збір» він має пільгу та звільнений від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд приходить до висновку, що її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Так, за правилами частини 4 ст.177ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В порушення зазначених вимог закону, до заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Аналіз положень ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» дозволяє дійти висновку, що на законодавчому рівні визначено, що судовий збір не справляється лише за подання заяви про встановлення факту смерті за певних обставин, а саме:

- особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

- встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Аналізуючи ж положення п. 21 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», слід дійти висновку, що законодавцем передбачено звільнення від сплати судового збору за звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідність у встановленні якого виникла внаслідок:

1) вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій,

2) загибелі,

3) поранення,

4) перебування в полоні,

5) незаконного позбавлення волі або викрадення,

6) порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

В свою чергу, вище перелічені обставини, виникли внаслідок:

1) збройної агресії,

2) збройного конфлікту,

3) тимчасової окупації території України,

4) надзвичайної ситуації природного чи техногенного характеру.

Отже законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий звязок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджені судом як факт, що має юридичне значення.

Сама по собі смерть особи на тимчасово окупованій території, не звільняє заявника від сплати судового збору на підставі п. 21, ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

З матеріалів справи вбачається, що заявник просить суд встановити факт смерті його батька, який за його твердженням, помер у м.Горлівка Донецької області, причиною його смерті, за доданими до заяви копіями документів, стали: гостра серцево-судина недостатність. Атеросклеротичний коронарокардіосклероз.

У заяві також зазначено, що факт смерті необхідно встановити для подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

У заяві не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що необхідність у встановленні вказаного факту виникла внаслідок вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, у зв'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайною ситуацією природного чи техногенного характеру.

Суд наголошує на тому, що при подачі заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в даному випадку факту смерті, навіть, якщо він і пов'язаний із обставинами, що відбулися на непідконтрольній владі України території, смерть особи на тимчасово окупованій території, - не є підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 21, ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки вказаною нормою передбачено також наявність вищенаведених обставин, які відсутні у поданій суду заяві та доданих до неї документах.

Суд також зазначає, що за наслідками дослідження заяви та доданих до неї документів, не встановлено підстав, передбачених ЗУ «Про судовий збір», за якими вказана заява підпадала б під категорію заяв, судовий збір за які не справляється. За таких обставин суд вважає, що клопотання заявника про звільнення його від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. п. 4, п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження, фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 01 січня 2019 року становить 1921,00 грн., то за подання до суду даної заяви, розмір судового збору становить - 384,20 грн.

При цьому суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від предявлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

У зв'язку із наведеними недоліками, а також враховуючи, що судом не знайдено підстав для звільнення заявника від сплати судового збору, дану заяву слід залишити без руху.

При цьому, суд зазначає, що вимога сплати судового збору прямо передбачена нормами чинного законодавства та відповідно до ст. 6 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, не є перешкоджанням доступу до правосуддя, оскільки чинним законодавством передбачений порядок звільнення від сплати судового збору судом.

Дані обставини виключають можливість суду відкрити провадження у справі і призначити справу до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи викладене, заявнику в строк наданий судом, необхідно самостійно усунути зазначені недоліки, тобто оформити заяву у відповідності до вимог ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, а саме сплатити судовий збір у розмірі 384,20 грн.

У разі не виправлення недоліків заява буде вважатися не поданою та повернена заявнику у відповідності із ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України залишити без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху а саме: для надання суду документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштів Торецьке УК/м.Торецьк/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37522165

Банк отримувача Казначейство України(ел.адм.податків)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 5029

Код класифікації доходів бюджету 22030101,

Розяснити заявнику, що в разі не усунення недоліків заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Суддя: