МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Справа №370/3614/18

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі судового засідання Левківському С.В., розглянувши у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду в смт. Макарів Макарівського району Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності по 1/2 частки спадкового нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

19.12.2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності по 1/2 частки спадкового нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування позовних вимог, позивачі вказали, що після смерті їх батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина, з-поміж іншого на: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Спадкоємцями за заповітом є позивачі, які спадщину прийняли, оскільки проживали та були зареєстровані з батьком за однією адресою, а також подали до нотаріуса відповідні заяви. Проте, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане вище нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця не зареєстровано у ДРРП, тому для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду.

Позивачі просять суд: визнати за ними - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/2 частці кожному на житловий будинок загальною площею 100,9 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м. (літ. А), погосподарські будівлі та споруди: веранда (літ. а), ганок (літ. а1), ганок (літ. а2), сарай (літ. Б), літня кухня (літ. В), літня кухня (літ. Г), веранда (літ. г), вбиральня (літ. Д), погріб (літ. Ж), №1 колодязь, №2 ворота з хвірткою, №3 ворота з хвірткою, №4 огорожа, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 06.02.2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, прийнято до свого провадження. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.03.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, яка в подальшому приєднана до матеріалів справи.

У підготовче засідання 19.03.2019 року позивачі не з'явилися, в позові просили розгляд справи проводити у їх відсутність.

Від відповідача Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області, надійшов лист про розгляд справи за відсутності їх представника, позов визнав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, видане 10.07.2015 р. Виконавчим комітетом Юрівської сільської ради Макарівського р-ну Київської області, актовий запис № 8 (а.с. 14), який був зареєстрований та проживав до своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Після його смерті відкрилась спадщина з-поміж іншого майна на: житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до заповіту від 15.01.2008 р. посвідченого секретарем виконкому Юрівської сільської ради Чалюк Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 01, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - позивачам, які також є його дітьми (а.с. 9, 10, 13, 15).

Згідно довідки № 02-28/328 від 22.11.2018 р. Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області, до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, разом з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 - донька та ОСОБА_2 - син (а.с. 16).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №385 за 2015 рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Інших спадкоємців судом не встановлено.

Також, із матеріалів спадкової справи встановлено, що на частину спадкового майна (земельні ділянки) вказані особи отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

24.11.2018 р. завідувач Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області Омельчук К.А. листом № 2179/02-31, відмовив позивачам у видачі на їх ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на вказане спадкове майно не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 26).

Згідно виписки з погосподарської книги №2 за 2016-2020 роки, встановлено, що власником житлового будинку в АДРЕСА_1 вказаний ОСОБА_4 (а.с. 17).

Згідно технічного паспорта виготовленого ФОП ОСОБА_7 10.11.2018 р., до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, входить: житловий будинок загальною площею 100,9 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м. (літ. А), погосподарські будівлі та споруди: веранда (літ. а), ганок (літ. а1), ганок (літ. а2), сарай (літ. Б), літня кухня (літ. В), літня кухня (літ. Г), веранда (літ. г), вбиральня (літ. Д), погріб (літ. Ж), №1 колодязь, №2 ворота з хвірткою, №3 ворота з хвірткою, №4 огорожа (а.с. 20-24).

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, в графі «Рік побудови» зазначено: 1990.

Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95 р).

В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого був померлий ОСОБА_4 не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства.

Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, а також зазначено, що статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на вказані обставини вищезгадана виписка з погосподарської книги Юрівської сільської ради є доказом належності вказаного домоволодіння в АДРЕСА_1 на праві власності ОСОБА_4.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Пленум ВСУ п.23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом майна померлого 08.07.2015 ОСОБА_4, спадщину прийняли, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшов житловий будинок, щодо якого нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судові витрати по оплаті судового збору, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання права власності по 1/2 частки спадкового нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, по 1/2 частці за кожним на житловий будинок загальною площею 100,9 кв. м., житловою площею 73,6 кв. м. (літ. А), погосподарські будівлі та споруди: веранда (літ. а), ганок (літ. а1), ганок (літ. а2), сарай (літ. Б), літня кухня (літ. В), літня кухня (літ. Г), веранда (літ. г), вбиральня (літ. Д), погріб (літ. Ж), №1 колодязь, №2 ворота з хвірткою, №3 ворота з хвірткою, №4 огорожа, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 19.03.2019 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1: адреса - АДРЕСА_1

ОСОБА_2: : адреса - АДРЕСА_1

Юрівська сільська рада Макарівського району Київської області: адреса - 08041, Київська обл., Макарівський р-н, с. Юрів, вул. Вишнева, 71.

Суддя А.В. Косенко