Справа № 279/38/19
Провадження 2/279/614/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

за участю секретаря Комарової О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в м. Коростень справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що 04.02.2000 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 12 по провулку Рильського в м. Коростені Житомирської області.

Вказала, що після смерті батька фактично прийняла спадщину та вступила у володіння спадковим майном, так як була зареєстрована та проживала з спадкодавцем за однією адресою по вул. Горького,134 а кв.2 в м. Коростені, тому фактично прийняла спадщину.

Зазначила, що вона звернулась до Коростенської міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно їй відмовлено, в зв,язку з тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок видане після смерті батька, тому вказане нерухоме майно не може входити до складу спадщини.

А тому позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 12 по провулку Рильського в м. Коростені Житомирської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з,явилась, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.Представник відповідача ОСОБА_2 громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради в судове засідання не з,явився, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Відповідно до вимог ч.3ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2000 року помер ОСОБА_3 (копія свідоцтва про смерть серії І ТП № 139613 а.с. 8 ).

Позивач по справі ОСОБА_1, як донька померлого ОСОБА_3, відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) є спадкоємцем за законом 1 черги (копія свідоцтво про народження, копія свідоцтва про одруження, копія паспорта а.с. 3-5,7).

Інших спадкоємців, крім позивача, немає.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 12 по провулку Рильського в м. Коростені.

Згідно довідки № 587 від 10.10.2017 року, виданої Коростенським міжміським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано на підставі свідоцтва № 1 про право власності на житловий будинок видано 10.01.2001 року, на підставі рішення № 665 Коростенської міської ради від 06.12.2000 . ( а.с.15)

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в міністерстві юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Як роз»яснино у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Позивачкою надано суду лист про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину яким також роз,яснено щодо підстав відмови, а саме свідоцтво про право власності, видане виконкомом Коростенської міської ради 10.01.2001 року, згідно рішення виконкому № 665 від 06.12.2000 року на спадковий будинок вже після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ( а.с. 16).

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, отже за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок № 12 по провулку М. Рильського в м. Коростені, так як вона їй належить з часу відкриття спадщини.

Таким чином, в суді знайшли підтвердження обставини, на які посилалася позивач в обґрунтування позову, а тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст. 529, 548-549 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Оскільки вказане право власності позивача ставиться під сумнів, шляхом відмови державною нотаріальною конторою його оформлення, позивач відповідно до вимог ст.392 ЦК має право захистити його шляхом звернення з позовом до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258,259,263-266,268 ЦПК України, ст.. 529,548,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 392, 1217, 1268,1297,1299 Цивільного кодексу України , суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування на спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Коростень, провулок М. Рильського,12, що залишився після смерті батька - ОСОБА_3, який помер 04.02.2000 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.