РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сєрих І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Волноваха цивільну праву 221/6401/18 за позовом ОСОБА_1 до Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

17.09.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 02.05.2013 року помер його батько ОСОБА_2. Після смерті батька відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,320 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старогнатівської сільської ради, земельна ділянка площею 0,3102 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (0,2500 га), ведення особистого підсобного господарства (0,0602 га), на якій розташовано житловий будинок, сені, два сараї, гараж, літня кухня, погріб, вбиральня, паркан за адресою: вул. Зарічна, буд. 6 с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області. Батько позивача 23.05.2005 року склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно на праві власності на день смерті майно позивачеві ОСОБА_1 А 04.04.2006 року батько позивача склав заповіт, яким заповів позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок з присадибною ділянкою за адресою: вул. Зарічна, буд. 6 с. Старогнатівка Волноваського району. Спадкоємець ОСОБА_3 подала 06.08.2013 року подала заяву про відмову від належної їй частини спадщини. Позивач 08.08.2013 року подав приватному нотаріусу ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в реєстрі №7179. З моменту відкриття спадщини вже пройшло шість місяців, але позивач не можу отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки місто, де знаходиться спадкова справа м. Донецьк є тимчасово окупованою територією в Донецькій області. Тому просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька.

У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви з огляду на наступне.

З копії заповіту від 23.05.2005 року встановлено, що ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку (пай), що належить йому на праві Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №136011 площею 5,320 га на території Старогнатівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також все те, на що він за законом буде мати право.

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДН №100016 ОСОБА_2 на правів власності належала також земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд площею 0,2500 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0602 га на території Старогнатівської сільської ради.

Відповідно до копії заповіту від 04.04.2006 року ОСОБА_2 заповів позивачеві ОСОБА_1 та ОСОБА_3 житловий будинок №6 по вулиці Зарічній у с. Старогнатівка Тельманівського району Донецької області, який належав йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28.11.1996 року.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-НО №701942 заповідач ОСОБА_2 помер 02.05.2013 року у с. Старогнатівка ТЕльманівського району Донецької області.

06.08.2013 року ОСОБА_3 відмовилась від спадщини за заповітом на користь позивача ОСОБА_1, дана зава зареєстрована в реєстрі під номером №7084, посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4

Будь-яких інших спадкоємців за законом, крім позивача, немає.

08.08.2013 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, дана заява зареєстрована в реєстрі під №7179 та посвідчена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4

Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не встиг, у звязку з проведенням АТО на території Донецької області.

06.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса йлму відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкова справа заведена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, яка припинила свою нотаріальну діяльність, а архів залишився у місті Донецьку. У звязку з тим, що спадкова справа заведена іншим нотаріусом, позивачеві рекомендовано звернутись до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1218 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Таким чином, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також враховуючи те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 знаходиться в архіві на тимчасово окупованій території Донецької області, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.328, 1218, 1261,1266 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Старогнатівської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадщину за заповітом у вигляді земельної ділянки площею 5,320 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старогнатівської сільської ради, земельної ділянки площею 0,3102 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (0,2500 га), ведення особистого підсобного господарства (0,0602 га), на якій розташовано житловий будинок, сені, два сараї, гараж, літня кухня, погріб, вбиральня, паркан за адресою: вул. Зарічна, буд. 6 с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_6, який помер 02 травня 2013 року у селі Старогнатівка Тельманівського району Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Чальцева