ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1524/19 Справа № 204/380/18 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Промгазкомплект" про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 10.08.2016 року між ПП «Промгазкомплект» та нею було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу грошові кошти в сумі 1000000 грн. на строк до 31.12.2016 року. 20.10.2017 року позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу у позику 300000 грн., зі строком повернення не пізніше 14.11.2017 року. Виконання зобов'язань за обома договорами позики забезпечені іпотечним договором від 10.08.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., зі змінами, які були внесені 10.11.2017 року. Умови договорів відповідач не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 1317149 грн. 31 коп., та складається з: 1300000 грн. - сума основного боргу, 11700 грн. інфляційних втрат, 5449 грн. 31 коп. - 3 % річних.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просила суд:

- в рахунок погашення заборгованості ПП «Промгазкомплект» за Договорами позики від 10.08.2016 року та від 20.10.2017 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: частину будівлі літ. АЕ-2, загальною площею 2898,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість якої станом на 09.08.2016 року, відповідно до довідки про балансову вартість, становить 1989151, 17 грн., яке належить ПП «Промгазкомплект» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Лавіндою Н.О 04.08.2016 року, реєстраційний номер № 2935;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будівлі літ. АЕ-2, загальною площею 2898,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 04 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з указаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що законом не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, оскільки такий спосіб передбачений договором іпотеки, укладеним між позивачем та відповідачем. Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі викладено заперечення проти ухвали про відмову у затвердженні мирової угоди між сторонами у справі.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовами іпотечного договору не передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за останнім права власності на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. Крім того, таке право набувається лише з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити, як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки, як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів за договорами позики від 10 серпня 2016 року та 20 жовтня 2017 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 1300000 грн., про необхідність погашення якої ОСОБА_1 повідомляла ПП «Промгазкомплект» вимогою від 15 листопада 2017 року (а.с.64).

Станом на 04 січня 2017 року заборгованість становила 1317149 грн. 31 коп., яка складалася з: 1300000 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 11700 грн. 00 коп. - інфляційних втрат, 5449 грн. 31 коп. - 3 % річних.

Відповідно до п.п.4.1.4 іпотечного договору від 10 серпня 2016 року, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим або за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу.

У пункті 5.2. іпотечного договору від 10 серпня 2016 року зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; для отримання якого іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості відповідного позичальника за відповідним основним зобов'язанням.

Відповідно до п.п.5.3, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання відповідного основного зобов'язання, у порядку встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» (а.с.56).

Оскільки стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду, то висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що іпотечним договором передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності колегією суддів перевірено, вони спростовуються матеріалами справи.

Що стосується посилання апелянта на незаконність ухвали суду першої інстанції про відмову у затвердженні мирової угоди, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наведені вище обставини та викладені судом в ухваді висновки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені позивачем у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374,375,382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

І.Ю.Ткаченко

Л.О.Каратаєва