Провадження № 2/243/274/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» січня 2019 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Неминущого Г.Л.,

за участю: - секретаря судового засідання Нікіфорової В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21 грудня 2016 року померла його матір ОСОБА_2. Позивач та його матір були співвласниками житлового будинку та приватизованої земельної ділянки, які розташовані за адресою: м. Словянськ, вул. Зелена, 13.

Після відкриття спадщини, позивач своєчасно прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, внаслідок була заведена спадкова справа, Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину на ? частки вищевказаного житлового будинку. Інша ? частка житлового будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач по справі та його мати приватизували земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Словянськ, вул. Зелена, 13, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, у спільну сумісну власність без визначення часток.

Враховуючи, що за життя спадкодавця в Державному акті не були визначені ідеальні частки, відсутні інші правовстановлюючі документи, які вказані частки визначають, Позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку.

Враховуючи, що на вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який належить Позивачу, він має право оформити право власності на зазначену земельну ділянку на своє імя.

Спір про розмір ідеальних часток відсутній, тому Позивач вважає, що частки відповідають часткам на житловий будинок, які належали співвласникам. У звязку з викладеним Позивач звернувся до суду.

Просить суд визнати за ОСОБА_1, РНОКПП: право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0441 га, кадастровий номер :01:015:0845, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Зелена, 13, ? частка набута під час приватизації та ? частки, як спадщина, після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 грудня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не зявився. 11 січня 2019 року надав суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с.81).

Представник позивача - адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі Ордеру серії ДН № 017821 від 20 листопада 2018 року (а.с.10), у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 11 січня 2019 року надав суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.80).

Відповідач - Словянська міська рада Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. 03 січня 2019 року року на адресу суду надано Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій відповідач просить суд винести рішення на розсуд суду, враховуючи наявні у справі матеріали (а.с.79).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав є визнання права.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 739425, виданого 14 листопада 1958 року, ОСОБА_1 народився 15 жовтня 1958 року, у графі «Мати» записана ОСОБА_2 (а.с.26зв.).

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1969, посвідченого 08 жовтня 1990 року державним нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, спадкоємцями майна гр. ОСОБА_5, який помер 08 вересня 1978 року у рівних долях є: гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 (а.с.21).

Відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії IV-НО № 046260, виданого 10 квітня 2002 року, гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2, які мешкають у м. Словянську, вул. Зелена, 13, на підставі рішення виконкому Словянської міської Ради народних депутатів від 20 березня 2002 року № 141/1, у загальну сумісну власність передана земельна ділянка, площею 0,0441 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована на території Словянської міської Ради по вул. Зеленій, 13. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11709 (а.с.14).

Право власності на вищезазначену земельну ділянку, кадастровий номер :01:015:0845, зареєстровано за гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2, що обєктивно підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер НВ 018 (а.с.12-13).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО № 969676, виданого 22 грудня 2016 року Словянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, померла 21 грудня 2016 року, про що було зроблено відповідний Актовий запис № 2114 (а.с.27).

Зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 14 листопада 2018 року приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, вбачається що гр. ОСОБА_1 успадкував ? часток житлового будинку № 13 з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, що розташований по вул. Зеленій у м. Словянську Донецької області після смерті його матері гр. ОСОБА_2, яка померла 21 грудня 2016 року (а.с.22).

Вищевказана частка домоволодіння зареєстрована за гр. ОСОБА_1 на праві приватної власності, що обєктивно підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 145303570 (а.с.23).

26 грудня 2018 року на адресу Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла відповідь на запит № 2456/01-16 від 21 грудня 2018 року, приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6, в якій останній повідомив про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 грудня 2016 року, надіслано копію спадкової справи № 243/2018 на 33 аркушах (а.с.43).

З матеріалів Спадкової справи № 243/2018 вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв у встановленому законом порядку (а.с.48), окрім нього спадкоємців за законом першої черги немає.

Проте, постановою приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 від 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що останнім не надані документи, що визначають частки у спільному сумісному майні (а.с.31).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Нормою частини першої статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст.120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Із матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 прийняв спадщину, у встановленому законом порядку, та успадкував ? часток житлового будинку № 13 з відповідними господарськими та побутовими будовами та спорудами, що відносяться до нього, що розташований по вул. Зеленій у м. Словянську Донецької області після смерті його матері гр. ОСОБА_2, яка померла 21 грудня 2016 року.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Враховуючи абзац третій пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Вказане також підтверджене і розясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно до ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно ст. 116, п. 7 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», із наступними змінами та доповненнями, громадяни набувають право на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Таким чином, громадяни не можуть втрачати раніше наданого їм права власності або користування земельною ділянкою, підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність.

На думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця документів, що визначають частки у спільній власності, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та визнати за гр. ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, у наступному порядку: ? частка набута під час приватизації та ? частки, як спадщина, після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 грудня 2016 року.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 16, 328, 377, 392, 1216, 1218, 1261, 1296 Цивільного Кодексу України, ст.ст.81, 120 Земельного Кодексу України, ст.ст. 4,12-13,76-78,89,206,229,259,263-265,355, 392 Цивільного процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Словянської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0441 га, кадастровий номер :01:015:0845, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Зелена, 13, ? частка набута під час приватизації та ? частки, як спадщина, після смерті ОСОБА_2, яка померла 21 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення складено 21 січня 2019 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_7