Справа № 211/664/19
Провадження № 2/211/844/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 квітня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Сарат Н.О.
секретаря Зоріної С.М.
за відсутності сторін по справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю сина, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю сина. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є матір'ю ОСОБА_2 , який працював у Комунальному підприємстві «Криворіжтепломережа». ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13.12 год. під час трудових обов'язків ОСОБА_2 загинув на виробництві, внаслідок ураження технічним електричним струмом. Про нещасний випадок, який трапився з сином позивача, відповідачем був складений акт форми Н-1 від 18 жовтня 2016 року. Загибель сина стала для позивача страшним потрясінням, вона втратила рідну людину, понесла значні моральні страждання, які носять триваючий характер, зазнала істотних змін в особистому житті, перенесла і продовжує переносити душевні страждання.
За таких обставин, позивач просить суд в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина на виробництві, стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 170 000 грн.
Позивач в судове засідання не з'явилась до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, не повідомили причини неявки, відзиву не надали.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1, відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 12 жовтня 1971 року ( а.с. 20 - копія свідоцтва про народження).
ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Криворіжтепломереа» 13 жовтня 2000 року відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_3, виданої 26 червня 1989 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 роботу ОСОБА_2 припинено в зв'язку зі смертю ( а.с. 8-11 - копія трудової книжки, а.с. 19 - копія свідоцтва про смерть).
Згідно з актом про нещасний випадок , пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 18 жовтня 2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 13.12 год. стався нещасний випадок з ОСОБА_2, при виконанні трудових обов'язків. Причина нещасного випадку - ураження технічним електричним струмом ( а.с. 12-18 - копія акту ).
Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладено на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.
Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних Переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи ступінь моральних страждань матері загиблого, їх тривалість і тяжкість,
незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, а також з урахуванням конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю батька, підлягає 170 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона переживає та переносить.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач відповідно до вимог, визначених в п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.. ст.. 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю сина - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя Сарат Н. О.