Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

місто Київ

справа № 273/1604/15-ц

провадження № 61-9072св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року у складі судді Васильчук О. В. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 08 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Зарицької Г. В., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ:

I. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» (далі - ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», Житомиробленерго) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків у сумі 24 541, 79 грн, завданих безобліковим споживанням електричної енергії.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що відповідач проживає в будинку АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії. 26 серпня 2015 року представниками позивача при здійсненні технічної перевірки дотримання відповідачем Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила користування електричною енергією для населення, ПКЕЕН), складено акт про порушення, яким встановлено порушення пункту 42 цих Правил, а саме: виявлення дій споживача, які призвели до зміни показів приладу обліку - фіксація індикатором впливу магнітного поля на лічильник електричної енергії. Внаслідок цього електрична енергія споживалась, але не обліковувалась належним чином. Відповідачу повідомлено про розгляд зазначеного акта на засіданні комісії в Баранівському районі електричних мереж ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» (далі - Баранівський РЕМ), але 18 вересня 2015 року ОСОБА_3 на засідання не з'явився. Протоколом комісії від 18 вересня 2015 року № 342 визнано дійсним акт від 26 серпня 2015 року № 011449 та нараховано до сплати суму збитків за необліковану електричну енергію 25 274, 53 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач вимоги позову не визнав, звернувся із зустрічним позовом, в якому просив визнати неправомірним рішення комісії Баранівського РЕМ, зафіксоване протоколом від 18 вересня 2015 року № 342 про розгляд акта від 26 серпня 2015 року № 011449 про порушення Правил користування електричною енергією для населення споживачем ОСОБА_3, та скасувати його.

Вимоги зустрічного позову обґрунтовувались тим, що до моменту огляду лічильника у членів комісії був доступ до лічильника і вони мали можливість впливати на індикатор магнітом. ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» не надано сертифікат про сертифікацію пломби-індикатора магнітного поля. Сертифікат відповідності № ОДС-059-0043 на індикатори магнітного поля «МагнеТ» розробки Товариства з обмеженою відповідальністю «Андреал» неможливо ідентифікувати саме з пломбою № М 8715606. Встановлена пломба-індикатор № М 8715606 не сертифікована відповідно до вимог закону, тому не може бути підставою для визначення порушення ПКЕЕН.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року позов ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» 24 541, 79 грн у відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», суд першої інстанції виходив із доведеності факту порушення ОСОБА_3 Правил користування електричною енергією для населення.

Щодо зустрічних позовних вимог суд зазначив, що вони не відповідають встановленому статтею 16 ЦК України способу захисту цивільних прав, оскільки складення працівниками електропостачальної організації акта та протоколу засідання комісії з розгляду акта про порушення ПКЕЕН є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки. Оскарження дій зі складання такого акта та протоколу, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавство як спосіб захисту прав.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку надає позивач, між сторонами існують договірні правовідносини, факт порушення зі сторони відповідача договірних зобов'язань є доведеним, останній порушив Правила користування електричною енергією для населення, тому повинен оплатити відшкодування заподіяних збитків. Оскільки відповідач не бажає вчинити це добровільно, то відшкодування майнових збитків необхідно стягнути судовим рішенням, що вірно констатував суд першої інстанції. Доводи заявника про те, що висновок експертизи є неналежним доказом, оскільки вона проведена неуповноваженою особою, на правильність судового рішення не впливає, оскільки у такому випадку не передбачено обов'язку проведення експертизи лічильника. Аналогічні роз'яснення містяться у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 27 липня 2012 року № 4754/11/47-12 «Щодо перегляду актів про порушення ПКЕЕН на виконання протокольного рішення НКРЕ від 07 червня 2012 року № 23», де зазначено, що вплив на прилад обліку предметами, що є джерелом фізичного поля, не пов'язаний з пошкодженням пломб та/або приладів обліку.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «ЕК «Житомиробленерго».

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що з метою довести відсутність факту несанкціонованого втручання в роботу приладу обліку електричної енергії представник позивача заявляв клопотання про проведення судової інженерно-технічної експертизи лічильника електричної енергії

типу СА4-И672М № НОМЕР_2. Проте, в судовому засіданні 20 квітня 2016 року виявилося, що відсутній речовий доказ (лічильник), оскільки він був знятий 26 серпня 2015 року працівниками Баранівського РЕМ та направлений до цеху ремонту лічильників, після чого пройшов державну повірку та встановлений в іншого споживача. Внаслідок таких дій ОСОБА_3 позбавлений можливості реалізувати своє право на доказування шляхом призначення у справі судової експертизи.

Враховуючи те, що питання необхідності проведення експертизи приладу обліку електричної енергії спеціалізованими організаціями, які мають право на виконання таких робіт, передбачено Правилами користування електричною енергією для населення та Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122 (далі - Порядок № 122), факт втручання споживача в роботу приладу обліку має бути підтверджено висновком експертизи, проведеної спеціалізованою організацією.

Заявник зазначає, що за період дії індикаторів з лютого до серпня 2015 року ним використано 2 431, 00 кВт електроенергії, а за відповідний аналогічний період 2014 року до встановлення цих індикаторів використано 1 756, 00 кВт, що свідчить про те, що позаоблікового використання електроенергії не відбулося.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі, ухвалою від 11 січня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив у межах доводів касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в будинку АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії, постачання якої здійснює позивач. На ім'я ОСОБА_3 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1.

Розрахунки за спожиту електричну енергію до 26 серпня 2015 року здійснювалися споживачем за показаннями електролічильника № НОМЕР_2 типу СА4-И672М0, який встановлено у його будинку.

26 серпня 2015 року представниками ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» за місцем проживання відповідача під час здійснення технічної перевірки дотримання Правил користування електричною енергією для населення встановлено порушення: виявлено дії споживача, які призвели до зміни показів приладу обліку, - відбулася фіксація індикатором М 8715606 впливу магнітного поля на лічильник електричної енергії, що призвело до зміни показів обліку.

За результатами технічної перевірки у присутності ОСОБА_3 відповідачем складено акт від 26 серпня 2015 року № 011449 про порушення ПКЕЕН, який підписаний трьома представниками енергопостачальника. Відповідачу повідомлено про розгляд цього акта на засіданні комісії Баранівського РЕМ 18 вересня 2015 року. Копія акта вручена ОСОБА_3, який від підпису в акті відмовився.

Прилад обліку був знятий, вкладений у пакет та опломбований пломбою за № 23457875.

Відповідно до акта-повідомлення про направлення на експертизу лічильника електричної енергії від 26 серпня 2015 року, відповідача повідомлено про проведення 27 серпня 2015 року експертизи лічильника. Разом з тим відповідач відмовився брати у ній участь, про що зробив відмітку в акті-повідомленні, що він не заперечує щодо проведення експертизи без його участі.

27 серпня 2015 року спільною комісією ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» та ДП «Житомирстандартметрологія» проведено експертизу приладу обліку електричної енергії.

Згідно з актом від 27 серпня 2015 року № 182/08 проведення експертизи, лічильник № НОМЕР_2 є непридатним до подальшої експлуатації у зв'язку з перебільшенням допустимої похибки - виявлено спрацювання зовнішнього індикатора магнітного поля М8715606.

Рішенням комісії з розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією, оформленим протоколом від 18 травня 2015 року № 342, відповідачу нараховано 25 274, 53 грн суми збитків за безоблікове споживання електричної енергії за період з 26 лютого 2015 року (день останнього контрольного огляду) до 26 серпня 2015 року (день встановлення порушення). На засіданні комісії з розгляду зазначеного акта відповідач не з'явився, протокол комісії Баранівської РЕМ від 18 вересня 2015 року № 342; розрахунок нарахування згідно з актом та рахунок на оплату нарахування були направлені відповідачу разом з листом від 23 вересня 2015 року і отриманні ним, про що свідчить його звернення до начальника Баранівського РЕМ з відповідним листом.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562

(далі - Методика № 562), Порядком № 122.

За змістом статей 2-4, 11 Закону України «Про електроенергетику» цей нормативно-правовий акт є спеціальним законом, який регулює відносини в електроенергетиці та має особливості, викликані об'єктивними умовами функціонування цієї галузі, тому саме його положення та прийняті на його основі Правила та інші нормативно-правові акти мають пріоритетне значення в сфері регулювання відносин щодо електропостачання.

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до змісту статті 11 ЦК України за відсутності письмового договору факт відкриття особового рахунку, видача книжки та постачання електричної енергії вважається укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику».

Згідно з положенням частини другої статті 27 зазначеного Закону відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема є крадіжка електричної енергії.

Згідно з положеннями пунктів 10 та 11 ПКЕЕН прилади обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок. Прилад обліку повинен мати пломбу з відбитком повірочного клейма територіального органу Держспоживстандарту та пломбу з відбитком клейма або логотипу енергопостачальника. У разі встановлення приладу обліку в квартирі (будинку) або іншому об'єкті споживача енергопостачальник складає акт про збереження пломб у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах споживача, та пломб на них несе споживач.

Відповідно до пункту 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку.

У пункті 53 ПКЕЕН (у редакції, чинній на час перевірки) встановлено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату.

Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії.

Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу.

У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та Методики № 562.

У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення).

Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

Пунктом 15 ПКЕЕН встановлено, що пошкоджені прилади обліку, а також прилади обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту.

Експертиза приладу обліку, який належить споживачу або за збереження якого він відповідає, здійснюється у присутності споживача.

За результатами експертизи складається акт.

Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, врегульовано відповідною Методикою № 562.

Відповідно до положень пунктів 1.3 та 1.4 Методики № 562, енергопостачальником з метою запобігання розкраданню електричної енергії на прилади обліку електричної енергії споживача можуть бути встановлені індикатори дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (далі - індикатори). На вимогу споживача електричної енергії, під час встановлення представниками енергопостачальника індикаторів на прилад обліку, на такі індикатори або прилади обліку (у разі встановлення приладів обліку з вмонтованим індикатором) мають надаватися копії сертифіката про сертифікацію та/або свідоцтва про атестацію цих індикаторів або приладів обліку.

Згідно з положеннями пункту 3.1 Методики № 562 цей нормативно-правовий акт застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, зокрема: пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатора тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об'єкта)) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів).

Також згаданим пунктом визначено, що факт втручання споживача в роботу приладів обліку, факт пошкодження пломб та/або приладів обліку має бути підтверджений експертизою.

Аналіз положень пункту 3.1 Методики № 562 дає підстави для висновку, що факт втручання споживача у роботу приладів обліку, у тому числі й дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку, зокрема і шляхом впливу магнітного поля, у разі невизнання ним такого факту, в обов'язковому порядку має бути підтверджений експертизою.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 749/943/16-ц (провадження № 61-23533св18).

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд безпідставно зазначив, що відповідно до положень Методики № 562 проведення експертизи лічильника не є обов'язковим. Такі висновки суперечать наведеним висновкам Верховного Суду та нормам права у сфері надання послуг з електропостачання, проте на правильність вирішення спору по суті не вплинули з огляду на таке.

В оцінці доводів заявника про те, що експертиза приладу обліку, пломб, а також фактів втручання в його роботу здійснюються виключно спеціалізованими організаціями Верховний Суд враховує роз'яснення, які викладені у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 27 липня 2012 року № 4754/11/47-12 «Щодо перегляду актів про порушення ПКЕЕН на виконання протокольного рішення НКРЕ від 07 червня 2012 року № 23».

Узгаданому листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики зазначено, що відповідно до роз'яснення Держспоживстандарту від 15 лютого 2010 року № 1443/02-13 територіальні органи Держспоживстандарту проводять експертну повірку та надають висновок в акті проведення експертизи згідно з Положенням про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 червня 2003 року № 322 (далі - Положення № 322), тільки в частині щодо визначення фактичних метрологічних характеристик приладів обліку електроенергії.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 122 факти пошкодження приладів (систем) обліку, пломб на приладах, а також факти втручання в їх роботу, що призвели до заниження показань, встановлюються спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту.

Об'єм робіт з проведення перевірки метрологічних характеристик приладу обліку територіальними органами Держспоживстандарту України регламентується вимогами ДСТУ 2708 «Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення», розділ Експертна повірка.

Дослідження пошкоджень приладів обліку, пломб, а також фактів втручання в їх роботу здійснюються спеціалізованими організаціями (криміналістичні центри МВС України, науково-дослідні інститути судових експертиз тощо), які мають право на виконання таких робіт.

Крім цього, експертизи приладів обліку здійснюються спеціалізованими організаціями в межах їх компетенції.

Питання щодо можливості присутності споживача під час проведення експертизи засобу обліку, який належить споживачу або за збереження якого він відповідає, спеціалізованою організацією має бути врегульоване з урахуванням нормативно-правових актів, якими керуються спеціалізовані організації.

Враховуючи те, що питання необхідності проведення експертизи приладу обліку спеціалізованими організаціями, які мають право на виконання таких робіт, передбачено Правилами користування електричною енергією для населеннята Порядком № 122, факт втручання споживача в роботу приладу обліку має бути підтверджено висновком відповідної експертизи, проведеної спеціалізованою організацією.

Відповідно до пункту 4 Положення № 322 у разі незгоди споживача з висновками комісії він має право вирішувати спірні питання в установленому законодавством порядку. У цьому випадку перевірений лічильник з пристосуваннями заниження показань електричної енергії (при їх наявності) пломбується відповідно до пункту 2.3 Положення і зберігається в енергопостачальника до кінцевого вирішення спірних питань.

Верховний Суд зауважує, що реалізація споживачем його права доводити обґрунтованість своєї позиції щодо незгоди із висновками зазначеної комісії та спростування таких висновків повинна відбуватися під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії (постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року у

справі № 6-25цс11).

У справі, що переглядається, ОСОБА_3 факти вчинення зазначених порушень не визнавалися від часу складання акта про порушення від 26 серпня 2015 року № 011449, в судовому засіданні його представником заявлялось клопотання про проведення у справі судової інженерно-технічної експертизи приладу обліку електричної енергії щодо встановлення факту втручання в систему її обліку.

Разом з тим, в судовому засіданні 20 квітня 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 з власної ініціативи відмовився від заявленого клопотання про проведення експертизи.

Верховним Судом не встановлено обставин порушення судами норм процесуального права у формі необґрунтованого відхилення клопотання сторони щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд враховує, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина друга статті 11 ЦПК України 2004 року) та, виходячи із загальних засад цивільного судочинства таких, як змагальність сторін і диспозитивність, не встановив підстав для скасування судових рішень з наведених міркувань.

В оцінці дій сторін та відповідних їм правових наслідків Верховний Суд застосовує правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 918/90/18, в якому суд під час перегляду судових рішень у подібних правовідносинах виходив з того, що важливим для встановлення факту протиправності поведінки є встановлення обставин щодо наявності чи відсутності порушення ПКЕЕН.

Під час вирішення питання щодо законності застосування до споживача заходів реагування за порушення ним ПКЕЕН (встановлення факту протиправності поведінки), зокрема в частині позаоблікового використання електричної енергії (розкрадання), суд оцінює усі докази, надані сторонами в обґрунтування їх доводів та заперечень у їх сукупності, при цьому враховує, що одним із способів доказування є реалізація особою права на звернення із клопотанням про проведення судової експертизи.

Факт установлення індикаторів має бути зафіксований в акті про пломбування, що підтверджує факт установлення таких індикаторів на прилади обліку та передачу таких приладів обліку, пломб та індикаторів на збереження, який складається в двох примірниках представниками енергопостачальника в присутності споживача (власника або наймача) або уповноваженої ним особи та підписується ними.

На підставі підпункту «а» пункту 3.3 Методики № 562 у разі, якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об'єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки.

Відповідно до пункту 3.5 Методики № 562 у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 3.1 цієї глави, у разі виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів та порушень, зазначених у підпунктах 5,6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії W доп.с.п. (кВт.год) через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою (2.7) Методики. Час використання самовільного підключення протягом доби приймається рівним 8 год.

У справі, що переглядається, судами встановлено, що 27 листопада 2014 року представниками позивача встановлені індикатори дії впливу постійного магнітного поля на зазначеному вимірювальному комплексі, про що зазначено в акті про пломбування за підписом споживача та передано споживачу на зберігання згідно з актом. При складені акта будь-яких зауважень з боку відповідача не зафіксовано.

Такі дії ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» узгоджуються з пунктом 3.1 (підпункт 8) Методики № 562, де зазначено, що факт установлення індикаторів має бути зазначений в акті про пломбування або в іншому документі, що підтверджує факт установлення таких індикаторів на приладах обліку та передачу цих приладів обліку, пломб та індикаторів на збереження, який складається в двох примірниках представниками енергопостачальника в присутності споживача (власника об'єкта або наймача) або уповноваженої ним особи та підписується ними.

При цьому індикатор дії впливу постійного магнітного поля пройшов сертифікацію відповідно до підпункту 9 пункту 3.1 Методики.

Зазначені обставини дають підстави дійти обґрунтованого висновку про дотримання ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» вимог законодавства під час встановлення індикатора дії впливу постійного магнітного поля на вимірювальному комплексі ОСОБА_3

Експертиза, проведена 27 серпня 2015 року спільною комісією ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» та ДП «Житомирстандартметрологія», не суперечить вимогам пункту 15 ПКЕЕН, пункту 3.1 Методики № 562, а також пункту 1.5 Положення № 322.

Згідно з актом від 27 серпня 2015 року № 182/08 проведення експертизи лічильник № НОМЕР_2 є непридатним до подальшої експлуатації у зв'язку з перебільшенням допустимої похибки - виявлено спрацювання зовнішнього індикатора магнітного поля М8715606.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів та відповідають вимогам статей 212, 213-215, 303, 315 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позову, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди першої та апеляційної інстанцій свої процесуальні дії належним чином обґрунтували, врахувавши при цьому, що доказування не може ґрунтуватися виключно на припущеннях.

Верховний Суд не встановив порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору по суті, оскільки судами оцінено докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка належності вимог зустрічного позову

Оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством. Визнання вимоги про оплату відшкодування збитків незаконною не передбачено чинним законодавством, оскільки сама вимога має характер претензії і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Складений відповідно до вимог ПКЕЕН відповідачем протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії збитків.

Згадані документи (акт та протокол) у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування збитків можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством.

Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, а також формули розрахунку відповідно до Методики № 562 повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові

від 12 вересня 2011 року у справі № 6-25цс11, підстав відступити від яких Верховним Судом не встановлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц (провадження № 14-503цс18) зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, такі вимоги не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи те, що під час розгляду справи ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» надано докази виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, які ОСОБА_3 не спростовано, то Верховний Суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення вимог первісного позову.

При визначенні розміру збитків ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» підставно керувалося Методикою № 562, що не спростовано стороною відповідача.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України

«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3залишити без задоволення.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 08 серпня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик