ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1138/19
Провадження № 2/362/1519/19
У Х В А Л А

14.03.2019 року cуддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельний кадастр» про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача укласти з ним договір про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться за адресою: Київська область, місто Васильків, вулиця Тімірязєва, 61.

Ухвалою суду від 01 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову, оскільки всупереч зазначеним нормам законодавства позивачем при подачі позову немайнового характеру не надано оригінал квитанції, щодо сплати судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи та позовна заява не містила підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

11 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про зобовязання вчинити певні дії у новій редакції з урахуванням усунутих недоліків

Перевіривши позовну заяву у новій редакції, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В супереч зазначеним вимогам, позивачем в позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельний кадастр» в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та не надано витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджує місцезнаходження відповідача, яке зазначене в позовній заяві та, що відповідач є дійсно є юридичною особою.

Згідно з ч. 4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок оплати та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 768,40 грн.).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», зокрема на ч.3 ст.22 цього Закону.

Дійсно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язанні з порушенням їх прав.

Проте, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору.

Закон України «Про захист прав споживачів» є загальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, що визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом, перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення в цивільній справі» у разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше.

Виходячи з цього, двох законів, що мають однакову юридичну силу / Закон України « Про захист прав споживачів» та Закон України «Про судовий збір» / вимоги Закону України «Про судовий збір» у редакції від 01.09.2015 року є пріорітетнішими.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає для застосування.

Такі ж позиції викладені Верховним Судом України при розгляді справи №6-3084ц15 в ухвалі від 16 січня 2016 року, справи №6-209ц16 в ухвалі від 29 січня 2016 року, справи №6-435ц16 в ухвалі від 26 лютого 2016 року, справи №6-670ц16 в ухвалі від 21 березня 2016 року, справи №6-36ц16 в ухвалах від 09 та 10 лютого 2016 року, справи №6-825ц16 в ухвалі від 4 квітня 2016 року.

Відтак, позивачу слід сплатити судовий збір за подачу позову відповідно до вищезазначених норм Закону України «Про судовий збір».

Згідно з п. 22 ч.1 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Ураховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - саме споживачів товарів, робіт і послуг.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є укладення з відповідачем договір про розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами за позовом, не є захистом прав споживачів оскільки позивач ще не набув статуту «споживача», отже, вищевказаний позов підлягає оплаті судовим збором у встановленому законом розмірі.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-19, 23, 33, 34, 49, 136, 174-177, 184, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земельний кадастр» про зобовязання вчинити певні дії - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Розяснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко