ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Київ

справа № 369/9468/18

провадження № 22-ц/824/5504/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Пітенко І.Ю.

сторони :

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідач -Публічне акціонерне товариство«Родовід Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства«Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства«Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2018 року у складі судді Пінкевич Н.С., про забезпечення позову,

встановив:

У серпні 2018 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки.

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив до завершення розгляду справи та ухвалення судового рішення по справі заборонити ПАТ «Родовід Банк» та будь-яким уповноваженим особам, що діють від його імені вчиняти дії, направлені на відчуження права вимоги за оспорюваним договором іпотеки від 27 серпня 2008 року, в тому числі й укладати договір уступки (відступлення) права вимоги, а також вчиняти будь-які дії, направлені щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заява мотивована тим, що 27 серпня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 537 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 %.

27 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позивач надав в заставу належне йому нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонального пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заявник зазначив, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 19 грудня 2017 року було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Родовід Банк» Шевченку А.М., який буде вчиняти дії, направлені на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.

ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, враховуючи предмет спору, підстави та мотиви позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Заборонено ПАТ «Родовід Банк» та будь-яким уповноваженим особам, що діють від його імені вчиняти дії, направлені на відчуження права вимоги за Договором іпотеки від 27 серпня 2008 року, в тому числі й укладати договір уступки (відступлення) права вимоги, а також вчиняти будь-які дії, направлені щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 27 серпня 2008 року.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства«Родовід Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення судом норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку, та накладення нових обтяжень чи обмежень не допускається. Крім того, заборгованість за кредитним договором, в забезпечення вимог за яким укладено договір іпотеки від 27 серпня 2008 року, також була включена до складу ліквідаційної маси.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що предметом позову є оспорювання позивачами кредитного договору та договору іпотеки, які укладені з порушенням правових норм та положень законодавства, що свідчить про їх недійсність, а отже відсутність у позивачів будь-яких зобов'язань перед банком та відсутність у банку права вимоги щодо стягнення заборгованості за даними договорами. Разом з тим, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки іпотекодержатель знаходиться на стадії ліквідації та може вчиняти будь-які дії щодо іпотечного майна, в тому числі передати право вимоги за іпотечним договором на аукціон (торги).

В суді апеляційної інстанції адвокат Литвин М.А. представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача адвокат Сухая М.Ю. просила скаргу задовольнити з викладених у ній підстав.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з'явилася, ніяких клопотань не подавала, тому колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у її відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року між ТОВ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит №77.2/СЖ-194.08.1, відповідно до умов договору якого кредитор зобов'язався надати позичальнику кошти в сумі 537 000, 00 грн, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредит в сумі 537 000, 00 грн., а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15 відсотків річних в прядку та на умовах та в строки вказані у договорі. Кредит надавався на покращення житлових умов в квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того 27.08.2018 року між ВАТ «Родовід Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 77.2/СЖ-149.08.11, відповідно до якого іпотекодержатель з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового приміщення, а саме житлову квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову послався на те, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 19 грудня 2017 року було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Родовід Банк» Шевченку А.М., який буде вчиняти дії, направлені на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу, тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору між сторонами є вирішення питання про права саме з приводу нерухомого майна на яке позивач просить накласти заборону, унеможлививши тим самим його відчуження до вирішення справи.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених законом України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ч.3 ст. 44 Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.12.2017 № 811-рш «Про відкликання ліцензії санаційного банку та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 5455 від 20.12.2017 «Про початок процедури ліквідації АТ «Родовід Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від №5455 від 20.12.2017 «Про початок процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК» призначено та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «РОДОВІД БАНК», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37,38, 47-52, 52-1, Закону, в тому числі з підписання всіх договорів пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, начальнику відділу запровадження планів врегулювання платоспроможності банків Шевченку Андрію Миколайовичу з 20.12.2017 по 19.12.2019 включно.

Згідно з п. 7 Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 388 від 24.03.2016 р. у разі продажу майнових прав за кредитами кошти, що надійшли до банку у якості погашення частини чи всієї заборгованості за такими кредитами: до укладення договору купівлі-продажу активів (майна) банку(ів) та здійснення оплати за таким договором включаються банком до його ліквідаційної маси.

Апелянт зазначив, що заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2008 р., в забезпечення вимог за яким укладено договір іпотеки від 27 серпня 2008 року також була включена до складу ліквідаційної маси.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, які вживаються судом за заявою позивача. Разом з тим, дана стаття містить і коло випадків, коли забезпечення позову не допускається.

Зокрема, згідно п. 6 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Таким чином, вищенаведена правова норма містить пряму заборону до вжиття заходів забезпечення позову, які б перешкоджали Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснювати надані йому державою повноваження по тимчасовій адміністрації чи ліквідації банків, в зв'язку з чим ухвала суду про заборону Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів та оформлення їх результатів є такою, що прямо суперечить нормі процесуального закону.

Пунктом 7 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Родовід Банк» та будь-яким уповноваженим особам, що діють від його імені вчиняти дії, направлені на відчуження права вимоги за Договором іпотеки від 27 серпня 2008 року, в тому числі й укладати договір уступки (відступлення) права вимоги, а також вчиняти будь-які дії, направлені щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, є таким, що суперечить вимогам вищенаведеної частини шостої статті 150 ЦПК України та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи викладене, висновок суду про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову є таким, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :