Справа № 524/536/18
Провадження №2/524/109/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Гладкій К.О.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської областіпро розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської областіпро визначення місця проживання дітей, визначення режиму спілкування з дітьми, -
Позивач звернулась із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Зазначає, що 23 грудня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від зареєстрованого шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер.
Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2017 року. Просить шлюб розірвати, місце проживання дітей визначити з матірю.
Ухвалою суду від 13.03.2018 року відкрито провадження та встановлено загальний порядок розгляду справи.
12.04.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дітей, визначення режиму спілкування з дітьми. У якій просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком, доньки ОСОБА_3 разом з матірю. Встановити ОСОБА_2 наступні способи та умови спілкування з донькою ОСОБА_3:
- побачення кожного непарного дня з 00.00 год. до 24.00 год. за місцем навчання або за місцем їх проживання, перебування, з можливістю відвідування дитячих заходів, розважальних установ, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся та можливістю залишатися дитині за місцем проживання батька на ночівлю;
- спільний відпочинок: першу половину зимніх, весняних, літніх та осінніх канікул донька проводить з батьком;
- необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичною спілкування між батьком та донькою;
- свята (Дні народження доньки, бабусі та дідуся з боку батька, Новий рік, Різдво, Великдень) - у парні календарні роки ці дні дитина проводить з батьком.
Батько має право безперешкодно відвідувати доньку під час хвороби, під час проведення будь-яких шкільних/навчальних та позашкільних зібрань, гуртків та заходів, які проводяться за участю дитини, або для забезпечення її інтересів.
Дід, баба, інші члени сім'ї та родичи ОСОБА_2 спілкуються з дітьми згідно графіку спілкування батька, маючи право забирати дитину з навчального закладу та з місця проживання матері.
Зобовязати батьків письмово попереджувати один одного у разі зміни місця проживання/навчання дітей, із зазначенням точного нового місця проживання/навчання дітей
не пізніше одного місяця з моменту настання вказаних обставин
В обґрунтування позову зазначав, що 23 грудня 2016 року уклали шлюб з ОСОБА_1 Від зареєстрованого шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з липня 2017 року. Збереження сім'ї неможливе, і суперечить їхнім інтересам.З моменту фактичного припинення шлюбних відносин син, ОСОБА_3, проживав періодично то з ним, то з матірю. Останній час, а саме зі свята Нового року, син постійно мешкає з ним, і не хоче повертатися до матері. Вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з матір'ю. Він працює, має стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час як відповідач не має достатньою постійного доходу для реального забезпечення умов проживання дітей (в іншому випадку вона не ставила б питання про стягнення з нього аліментів), мешкає в орендованій квартирі яка не облаштована у повному обсязі всім необхідним для розвитку дітей та їх навчання.
02.05.2018 року до суду від відповідача-позивача ОСОБА_2, за підписом його представника ОСОБА_5, надійшов відзив на первісний позов.
Просить прийняти до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей та визначення режиму спілкування з дітьми до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обєднавши їх в одне провадження.
Ухвалою суду від 02.05.2018 року зустрічну позовну заяву прийнято та об'єднано в одне провадження з первісною позовною заявою.
18.05.2018 року від позивача-відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічний позов ОСОБА_2
У своєму відзиві зазначає, що діти після припинення шлюбних відносин проживають з нею. Вона має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, виконує всі обовязки по догляду за дітьми, сприяє їх фізичному та духовному розвитку. З огляду на вказані обставини, у зустрічному позові не вказано виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дітей з матірю. Просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічного позову.
15.11.2018 року до суду від відповідача-позивача ОСОБА_2 надійшла заява про уточнення позовних вимог у зустрічному позові, у якій просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з матірю.
Встановити ОСОБА_2 наступні способи та умови спілкування з сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_4 :
- побачення кожного непарного дня з 00.00 год. до 24.00 год. за місцем навчання або за місцем їх проживання, перебування, з можливістю відвідування дитячих заходів, розважальних установ, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, в тому числі до бабусі і дідуся та можливістю залишатися дитині за місцем проживання батька на ночівлю;
- спільний відпочинок: першу половину зимніх, весняних, літніх та осінніх канікул діти проводить з батьком;
- необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичною спілкування між батьком та дітьми;
- свята (Дні народження доньки, бабусі та дідуся з боку батька, Новий рік, Різдво, Великдень) - у парні календарні роки ці дні діти проводить з батьком.
Батько має право безперешкодно відвідувати дітей під час хвороби, під час проведення будь-яких шкільних/навчальних та позашкільних зібрань, гуртків та заходів, які проводяться за участю дітей, або для забезпечення їх інтересів.
Дід, баба, інші члени сім'ї та родичи ОСОБА_2 спілкуються з дітьми згідно графіку спілкування батька, маючи право забирати итину з навчального закладу та з місця проживання матері.
Зобовязати батьків письмово попереджувати один одного у разі зміни місця проживання/навчання дітей, із зазначенням точного нового місця проживання/навчання дітей
не пізніше одного місяця з моменту настання вказаних обставин.
08.02.2019 року до суду від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надійшов висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_6.
Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 надав письмову заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності позивача-відповідача та його представника. Первісний позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позові. У задовленні зустрічного позову просить відмовити.
Відповідач-позивач ОСОБА_2 просить розглядати справу за його відсутності. Підтримує свою позицію, яка викладена у документах, що містяться в матеріалах справи, про що надав письмову заяву.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області у судове засідання не прибув, про дату та місце розгляду справи керівництво повідомлялось належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як убачається із матеріалів справи, 23 грудня 2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Старик) ОСОБА_7 зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1225.
Від зареєстрованого шлюбу сторони мають дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей сторін - ОСОБА_3, ОСОБА_4 з матірю, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов'язком батьків діяти в її інтересах.
Мати та батько дітей після припинення шлюбних відносин проживають окремо, та з огляду на існування зустрічного позову не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти.
За даними висновку орану опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з матірю від 01.02.2019 року за №156, діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, проживають разом з матірю, ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою також проживає ОСОБА_8 (співмешканець матері). Квартира трикімнатна з усіма комунальними умовами. Умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічний стан на належному рівні. Для дітей передбачена окрема кімната. Тому, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне визначити місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, 11.08.2007 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_6.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6. Мати дітей належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, працює, має достатній самостійний дохід, який може забезпечити дітям належні умови проживання, виховання та навчання, забезпечує дітям матеріально-побутові умови та рівень комфорту.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що проживання дітей зі своєю матір'ю буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дітей.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи фактичне визнання позову в цій частині ОСОБА_2 у заяві про уточнення позовних вимог у зустрічному позові, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом з матірю, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розглядаючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення режиму спілкування з дітьми, суд виходить з наступного.
Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов'язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім'ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім'ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України).
Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертався до відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції та служби у справах дітей Крюківської районної державної адміністрації щодо перешкод у спілкуванні з донькою.
Так, згідно листа відділення поліції № 1 Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 20.07.2018 року, працівниками поліції розглянуто звернення ОСОБА_2, про те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 У ході проведення перевірки з пояснень ОСОБА_1, встановлено, що остання ніяких перепон для спілкування та виховання малолітньої доньки не чинила.
З листа служби у справах дітей Крюківської районної державної адміністраціївиконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10.07.2018 року вбачається, що спеціалістами служби проведено бесіду з ОСОБА_1 щодо недопущення чинення перешкод у спілкуванні малолітньої ОСОБА_3 з батьком. У ході бесіди ОСОБА_1 повідомила, що не має намірів чинити перешкоди та не заперечує щодо спілкування ОСОБА_2 з донькою. Також розяснено ОСОБА_2, що у разі наявності спору щодо участі у вихованні доньки, він має право звернутися до служби, з метою визначення способів участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4, 24.05.2013 року.
Відомості про те, що ОСОБА_2 звертався до служби у справах дітей Крюківської районної державної адміністраціївиконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з метою визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 відсутні.
Таким чином, належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні відповідачем-позивачем ОСОБА_2 не надано, як і не надано відомостей про розгляд вказаного питання органами опіки та піклування, що у відповідності до ч.1,2 ст. 159 СК України є обовязковим, судом таких обставин не встановлено, а матеріали справи таких доказів не містять.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення режиму спілкування з дітьми задоволенню не підлягають.
Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України віднесенням на рахунок сторін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 111, 112, 114, 153, 155, 157, 159 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської областіпро розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Старик)ОСОБА_7, актовий запис № 1225 - розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити ОСОБА_1.
Шлюб вважати розірваним після набрання рішенням законної сили.
Місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, 11.08.2007 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_6.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської областіпро визначення місця проживання дітей, визначення режиму спілкування з дітьми відмовити.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Автозаводський районний суд м.Кременчука.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.С Предоляк