ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 666/867/15

Номер провадження: 22-ц/819/49/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2018 року про відмову у затвердженні мирової угоди, у складі судді Рядчої Т.І., в справі за заявою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про затвердження мирової угоди у виконавчому провадженні № 52347213 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції в порядку ст.434 ЦПК України направив на адресу суду мирову угоду у виконавчому провадженні № № 52347213 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2018 року відмовлено у затверджені мирової угоди у процесі виконання рішення. Ухвала суду мотивована тим, що мирова угода, укладена між сторонами виконавчого провадження, за умовами передбаченими в ній, суперечить закону.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, в апеляційній скарзі вказує, що затвердження вказаної мирової угоди не порушує прав чи інтересів інших осіб, оскільки інших стягувачів у вказаному виконавчому провадженні ненемає. Зазначає, що у інший спосіб, ніж передбачений ч.8 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», стягувач не може набути право власності на вказане в мировій угоді майно. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою затвердити мирову угоду, укладену 03 вересня 2018 року між стягувачем та боржником в процесі виконання рішення суду у виконавчому провадженні, на умовах, викладених в тексті мирової угоди.

ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що підтримує її доводи, зазначає, що вказана мирова угода не порушу її прав, так само, як прав і інтересів третіх осіб. Просить справу розглянути без її участі, апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника стягувача та представника Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, перевіривши відповідність ухвали суду першої інстанції нормам процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, визнано кошти, які надійшли на картковий банківський рахунок НОМЕР_1, відкритий в публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Приватбанк" в доларах США на ім'я ОСОБА_3 в період з 01.03.2014 року по 28.08.2014 року особистою приватною власністю ОСОБА_3, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 47330 доларів США, що еквівалентно 1041827,96 гривень та 5481 гривень витрати по сплаті судового збору.

03.09.2018 року в процесі виконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено мирову угоду на наступних умовах:

- в рахунок погашення заборгованості в сумі 47330 доларів США та витрат по сплаті судового збору в сумі 5481 гривень боржник ОСОБА_4 передає, а стягувач ОСОБА_3 приймає від ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами під АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі рішення Дніпровського районного суду Херсонської області від 23.02.2016 року у справі № 666/1584/15-ц;

- приймаючи від боржника ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 на свою користь, стягувач ОСОБА_3 повідомляє про повне виконання боржником ОСОБА_4 свого обов'язку щодо відшкодування йому 47330 доларів США та витрат по сплаті судового збору в сумі 5481 гривень - повного погашення заборгованості згідно виконавчого листа № 666/867/15, виданого 11.08.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона за рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2015 року;

- у зв'язку із фактичним добровільним виконанням в повному обсязі рішення апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2015 року, сторони в порядку частини 2 статті 432 ЦПК України визнають виконавчий лист №666/867/15, виданий 11.08.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона за рішенням апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2015 року таким, що не підлягає виконанню та клопочуть про це перед уповноваженим судом;

- сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в результаті виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені їх особисті права та інтереси, а також інтереси будь-яких інших осіб.

Постановляючи ухвалу про відмову в затверджені мирової угоди у процесі виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із змісту мирової угоди ОСОБА_4 зобов'язується передати ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами під АДРЕСА_1, тобто сторони фактично мають намір здійснити перехід права власності на нерухоме майно, яке не було предметом судового спору. Крім того, суд не має можливості перевірити чи не порушують умови мирової угоди права чи охоронювані законом інтереси третіх осіб.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Пунктом 1 ч.5 ст.207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Колегія суддів вважає, що дана мирова угода не відповідає вимогам закону, так як умови мирової угоди залежать від багатьох інших факторів, таких як: оформлення нерухомого майна з обов'язковим нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про визнання мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження.

Також, умови мирової угоди не відповідають вимогам статті 207 ЦПК України, оскільки не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно, тоді як предметом спору, за яким укладена мирова угода, було стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу.

Крім того, перехід права власності на стадії виконавчого провадження має свою процедуру, встановлену Законом України «Про виконавче провадження».

Посилання представника стягувача на частину 8 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження, як на підставу затвердження мирової угоди, предметом якої є перехід права власності на нерухоме майно, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказана норма є загальною нормою, щодо передачі боржником майна стягувачу і не може бути застосована щодо переходу права власності на нерухоме майно, відносно якого існує встановлений законом порядок.

Крім того, учасники справи вказують, що право власності ОСОБА_4 на Ѕ частину житлового будинку, яка є предметом мирової угоди, набуте нею за рішенням Дніпровського районного суду Херсонської області від 23.02.2016 року у справі № 666/1584/15-ц і не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд не має можливості перевірити наявність заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в затвердженні мирової угоди в процесі виконання рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі заявник.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382, 434, 207 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько

Повне судове рішення складено 24 січня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас