Справа № 303/2121/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Готри Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Юрочко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 липня 2018 року (у складі судді Довжанина В.М.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом у квітні 2018 р.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на час навчання у Мукачівському державному університеті, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до ІНФОРМАЦІЯ_4.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 30 січня 1999 р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. У шлюбі в подружжя народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2011 р. шлюб, укладений між подружжям, було розірвано та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилося 18 років, що стало причиною припинення виплати аліментів. Однак позивач продовжує навчатися у Мукачівському державному університеті ІІІ-ІVакредитації на першому курсі денної форми навчання гуманітарного факультету, спеціальність «Психологія».

Позивач навчається на платній формі навчання. Мати позивача не взмозі взяти на себе повне матеріальне забезпечення позивача, а позивач через навчання на денній формі не може самостійно працювати та потребує утримання батьків. У зв'язку з цим позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь позивача на період навчання останньої.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 липня 2018 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3. аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, починаючи з 16.04.2018 р. по ІНФОРМАЦІЯ_4., на час навчання останньої у Мукачівському державному університеті, але не довше, ніж до досягнення позивачем 23 років.Стягнуто з ОСОБА_2 704,80 грн. у відшкодування судового збору в дохід держави. Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

ОСОБА_2 просить змінити це рішення у частині розміру аліментів і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 або до досягнення позивачем 23 р. у випадку продовження навчання після ІНФОРМАЦІЯ_4 із огляду на те, яка з цих обставин настане першою.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-судом першої інстанції не вказано об'єктивну потребу позивача в матеріальній допомозі та в чому саме така потреба виражається, адже сам факт продовження навчання позивачем не дає право останній на звернення до суду з позовом і не підтверджує потребу в матеріальній допомозі;

-судом не було оцінено належним чином документи, надані стороною відповідача в частині оплати за навчання;

-судом першої інстанції безпідставно використано норму матеріального права в частині визначення мінімальної межі розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання;

-позивачем необґрунтовано неможливість матері утримувати повнолітню дитину в частині здійснення оплати за навчання;

-як розмір аліментів, заявлений позивачем у позові, так і розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, є не обґрунтованим;

-ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував потреби сім'ї відповідача;натомість, розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, призведе до погіршення матеріального становища відповідача, тому аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку відповідача з урахуванням обставин справи будуть обґрунтованими та виправданими.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення- залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд дійшов висновку, що визначений розмір аліментів відповідатиме реальним потребам позивача у зв'язку з її навчанням, а також відповідатиме матеріальному становищу сторін у справі та іншим фактичним обставинам справи.

При цьому встановлено таке.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьком є ОСОБА_2 (а.с.11).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 лютого 2011 р. шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.08.2010 р. (а.с.12).

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованими є ОСОБА_4 (мати позивача), ОСОБА_5 (власник квартири) та ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до довідки №33, виданої Мукачівським державним університетом від 16.03.2018 р. (а.с.13), ОСОБА_3 навчається у Мукачівському державному університеті ІІІ-ІVрівня акредитації на 1-му курсі денної форми навчання гуманітарного факультету, спеціальність «Психологія». Орієнтовний термін закінчення навчання та здобуття освітнього ступеня «Бакалавр» ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.13).

30.08.2017 р. між Мукачівським державним університетом, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було укладено договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом і фізичною (юридичною) особою (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 у відповідача ОСОБА_2 і громадянки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_7

Згідно зі звітом про здійснення відрахувань та виплат відносно ОСОБА_2 останній у період із жовтня 2017 р. по березень 2018 р. отримав нарахованої зарплати, інших доходів (виплат) всього в розмірі 92 971,42 грн. (а.с.40).

Із довідки, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради від 24 квітня 2018 р., видно, що дружина відповідача ОСОБА_6 отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с.43).

Відповідно до довідки виданої ЖБК «Олімпійський» № 21 від 14 травня 2018 р. у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, фактично постійно проживають ОСОБА_2 (відповідач), ОСОБА_6 (дружина відповідача), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (син відповідача), та ОСОБА_8 (син дружини відповідача від першого шлюбу) (а.с.45).

Згідно з довідкою №112 від 25 квітня 2018 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_6 мають кредитні зобов'язання перед ЗОКС «Бескид» (а.с.47).

Також відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з ОСОБА_2 стягується заборгованість на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 16 601,84 грн. (а.с.60-61).

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, і є недостатніми для задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення.

Зокрема, довід апеляційної скарги про те, що позивачем необґрунтовано неможливість матері позивача утримувати повнолітню дитину в частині здійснення оплати за навчання, не може бути взято до уваги, оскільки стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов'язано не лише з необхідністю оплати навчання, але покликано також забезпечити дитинідостатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток тощо), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.

Аналізуючи доводи відповідача, які зводяться до неможливості сплати ним того розміру аліментів, який був визначений судом, через те, що в нього є інша сім'я, дитина від другого шлюбу, кредитні зобов'язання і стягнення із нього ј частини заробітку (доходу) щомісячно призведе до погіршення його матеріального становища, колегія суддів зауважує наступне.

Як видно зі звіту про здійснення відрахувань та виплат відносно ОСОБА_2, останній у період із жовтня 2017 р. по березень 2018 р. отримав нарахованої зарплати, інших доходів (виплат) всього в розмірі 92 971,42 грн. (а.с.40).

Розмір своєї заробітної плати в період із березня 2018 р. по березень 2019 р. відповідач не надав, тому в суду апеляційної інстанції немає підстав вважати, що визначення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, призведе до скрутного матеріального становища відповідача.

Під час перегляду справи в апеляційній інстанції, відповідачем було подано низку нових доказів. Зокрема, згідно з листом Мукачівського державного університету №1663 від 20 вересня 2018 р. ОСОБА_9 була переведена на бюджетну форму навчання (наказ №389-с від 29.08.2018 р.) (а.с.145). Відповідно до листа Мукачівського державного університету №1888 від 11 жовтня 2018 р. ОСОБА_3 була призначена соціальна стипендія на осінній семестр 2018/2019 н.р., у вересні 2018 р. ОСОБА_3 отримала 1180 грн.

Також відповідачем була надана медична документація, яка стосується стану здоров'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, ці докази не були предметом дослідження у суді першої інстанції, відтак у силу вимог ст.367 ч.3 ЦПК України, не можуть бути прийняті та досліджені апеляційним судом.

Обов'язок утримувати дитину, яка продовжує навчання, покладений на обох батьків у рівних частинах, а оскільки позивач проживає разом із мамою, то, безумовно, на останню покладається основний обов'язок по утриманню дитини.

Відтак сплата відповідачем аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи працездатного віку зможе забезпечити матеріальну допомогу позивачеві на своє утримання наперіод навчання.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючисьст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 липня 2018 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Судді: