Дата документу 03.04.2019 Справа № 335/2235/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/2235/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалко Н.І. Повний текст ухвали складено 22.12.2018 року.
Пр. № 22-ц/807/961/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила суд поновити її на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу ПАТ «Банк Форум» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який за підрахунком позивача станом на 08.10.2018 року становить 1831075,13 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона з 2002 року працювала в ПАТ «Банк Форум», з 2010 року на посаді директора Запорізької дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу. Трудовий договір між позивачем та ПАТ «Банк Форум» було укладено на невизначений строк. З 23.04.2012 року по 27.06.2012 року позивач перебувала у основній щорічній відпустці. Після закінчення відпустки позивача було безпідставно не допущено на роботу, а пізніше вона дізналася про те, що нібито є наказ про її звільнення із займаної посади з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату чисельності працівників. Проте, з наказом про звільнення відповідач позивача не ознайомлював, трудову книжку не видав та копію наказу про розірвання трудового договору в односторонньому порядку позивачу не вручив і до часу звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. 19.01.2017 р. в судовому засіданні при розгляді цивільної справи їй була передана трудова книжка. Згідно записів в трудовій книжці відповідач звільнив її з займаної посади 27.06.2012 року наказом № 672к/2 від 19.04.2012 року, в день перебування її в щорічній відпустці. Позивач вважала своє звільнення незаконним, у відповідача були наявні вакансії, які не пропонувалися позивачу під час її звільнення, чим було порушено вимоги ч. 2 ст. 40, ст. 42, ст. 47 КЗпП України, що призвело до незаконного звільнення її із займаної посади.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2017 року (суддя Апаллонова Ю.В. т.с. 1 а.с. 8-9) позивачу відмовлено у відкритті провадження у цій справі за вищезазначеним позовом на підставі ст. 122 ч. 2 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року (судді Кримська О.М., Дашковська А.В., Подліянова Г.С. т.с. 1 а.с. 38-40) в порядку часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 вищезазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

25 квітня 2017 року в автоматизованому порядку для розгляду цієї справи у суді першої інстанції визначений суддя Бойко Ю.В. (т.с, 1 а.с. 43).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року (суддя Бойко О.Ю. т.с. 1 а.с. 44) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року (суддя Бойко О.Ю. т.с. 1 а.с. 212) провадження у цій справі зупинено до набрання законної сили рішенням Орджонікідзевського районного суджу м. Запоріжжя у цивільній справі ЄУН № 335/3635/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Форум» про порушення трудового законодавства.

28 серпня 2017 року в автоматизованому порядку суддею Рибалко Н.І. замінено суддю Бойко О.Ю. у зв'язку із закінченням 5-річного терміну повноважень останнього (т.с. 1 а.с. 213-214).

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 05 квітня 2018 року (судді Онищенко Е.А., Бєлка В.Ю., Воробйова І.А. т.с. 2 а.с. 14-15) в порядку задовлення апеляційної скарги ОСОБА_2 скасовано ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року (суддя Бойко О.Ю.) про зупинення провадження у цій справі, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2018 року (суддя Рибалко Н.І. т.с. 2 а.с. 208-209) закрито провадження у цій справі.

Роз'яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 212-217) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Кухар С.В., суддів Крилову О.В. та Полякова О.З. (т.с. 2 а.с. 211).

Ухвалою апеляційного суду (суддя-доповідач Кухар С.В. т.с. 2 а.с. 220) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, ухвалою апеляційного суду (судді Кухар С.В., Крилова О.В. та Поляков О.З. т.с. 2 а.с. 223) дану справу призначено до апеляційного розгляду.

Банк не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 лютого 2019 року (судді Кухар С.В., Крилова О.В. та Поляков О.З. т.с. 2 а.с. 239-240) заяву ОСОБА_2 про відвід суддів Кухар С.В., Крилової О.В., Полякова О.З. у цій справі задоволено.

В порядку повторного автоматизованого розподілу цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 241-242).

Ухвалою апеляційного суду (судді Гончар М.С., Кочеткова І.В. та Маловічко С.В. т.с. 2 а.с. 243) дану справу прийнято до провадження та призначено до апеляційного розгляду.

У судове засідання 03 квітня 2019 року належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с.246) представник відповідача - ПАТ «Банк Форум» не з'явився, при цьому, Банк про причини неявки свого представника апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки представника Банку (відповідача) у дане судове засідання і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю представника Банку (відповідача) за присутністю позивача ОСОБА_2

Відводів учасниками цієї справи суддям Запорізького апеляційного суду Гончар М.С., Кочетковій І.В. та Маловічко С.В. та самовідводів останніми у цій справі не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у цій справі, керувався ст. ст. 255-256, 258-261 ЦПК України та виходив із того, що існують судові рішення, які набрали законної сили, постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що провадження у цій справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т.с. 1 а.с. 1-4) слід закрити.

Оскільки, за приписами п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У суді першої інстанції позивач у цій справі підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, пояснивши, що звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі з інших підстав, ніж ті які були предметом розгляду судом, а саме з тих підстав, що її було звільнено у останній день її щорічної відпустки, та відповідач звільнив її, не запропонувавши всі вакантні посади, які мали місце на час її звільнення.

Однак, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року у справі ЄУН № 755/18963/13-ц (копія т.с. 1 а.с. 154-156) в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ "Банк Форум" про визнання наказу № 672к/2 про звільнення від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення на посаді, стягненні з ПАТ "Банк Форум" середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 454309,58 грн. та моральної шкоди 100000 грн. відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року у справі ЄУН № 755/18963/13-ц (т.с. 1 а.с. 152-153) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 233 КЗпП України як на підставу для відмови в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року ЄУН № 755/18963/13-ц (т.с. 2 а.с.251-253) відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2, рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року залишено без змін.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 знову звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ "Банк Форум" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року у справі провадження у справі в частині визнання наказу голови правління ПАТ "Банк Форум" Березовика В.М. № 672к/2 від 19 квітня 2012 року, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрито. Позов ОСОБА_2 в частині визнання наказу голови правління ПАТ "Банк Форум" Березовика В.М. № 15-а від 1 лютого 2012 року залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у справі апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишено без змін.

Позивач ОСОБА_2 11 листопада 2015 року знову звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ПАТ "Банк Форум" про визнання наказу № 672к/2 від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення її на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за вищезазначеним позовом. Суд вважав, що такий позов вже був вирішений вищевказаними судовими рішеннями, тому відмовив у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року залишено без змін.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вважала, що суд правильно у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (в редакції на час вирішення процесуального питання) відмовив у відкритті провадження у справі за заново поданим позовом ОСОБА_2 про визнання незаконним того ж самого наказу про звільнення та поновлення її на роботі з усіма іншими похідними вимогами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_2, а ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року та ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року залишено без змін.

При цьому касаційний суд в зазначеній ухвалі від 13 липня 2016 року зазначив, що з вищезазначених судових рішень (рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року), якими вирішено трудовий спір ОСОБА_2 щодо її незаконного звільнення наказом від 19 квітня 2012 року, вбачається, що судами перевірено дотримання Банком всіх норм трудового законодавства, якими врегульовано звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та встановлено, що вони були дотримані, що відображено у мотивувальних частинах цих рішень.

Далі касаційний суд в ухвалі від 13 липня 2016 року зазначає, що ОСОБА_2 знову (повторно) звернулася до суду з позовом до ПАТ "Банк Форум" про визнання наказу від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення її на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України (в редакції на час вирішення процесуального питання) дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що рішенням суду, яке набрало законної сили, вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Касаційний суд в ухвалі від 13 липня 2016 року також вказав, що суди дійшли вірного висновку, що, вирішуючи трудові спори щодо незаконного звільнення працівника, перевірці підлягає дотримання роботодавцем всіх норм трудового законодавства, які регулюють порядок звільнення працівника, не обмежуючись тими нормами, на які посилається позивач у своєму позові. Отже, якщо позивач вважає, що при розгляді її справи про незаконне звільнення не перевірені будь-які обставини, зокрема щодо існування на час її звільнення вільних вакансій, то це є підставою для оскарження судових рішень через неповноту з'ясування цих обставин, а не для звернення до суду з новим позовом щодо оскарження того ж самого наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2017 року у справі ЄУН № 335/3635/16 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ „Банк Форум" про поновлення на роботі на посаді директора Запорізької Дирекції Південно-Східного регіонального центру з роздрібного бізнесу Публічного акціонерного товариства „Банк Форум", стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2018 року у справі ЄУН № 335/3635/16 рішення суду першої інстанції скасовано з закриттям провадження у справі (т.с. 2 а.с. 136-143).

Зазначена постанова Апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2018 року у справі ЄУН № 335/3635/16 набрала законної сили 24 липня 2018 року та була чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі та є чинною на час апеляційного перегляду цієї справи апеляційним судом.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

З вищезазначених судових рішень, якими вирішено трудовий спір ОСОБА_2 щодо її незаконного звільнення наказом № 672к/2 від 19 квітня 2012 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вбачається, що судами всіх інстанцій перевірено дотримання Банком всіх норм трудового законодавства, якими врегульовано звільнення, та встановлено, що вони були дотримані, що відображено в мотивувальних частинах цих рішень. Тому, якщо позивач вважає, що при розгляді її справи про незаконне звільнення не перевірені будь-які обставини, зокрема, щодо існування на час її звільнення вакансій, які їй не було банком запропоновано, то це є підставою для оскарження судових рішень через неповноту з'ясування цих обставин, а не для звернення до суду з новим позовом щодо оспорювання незаконності звільнення та поновлення на роботі.

Посилання позивача в даній справі на те що, відомості про наявність вакантних посад на час її звільнення, та той факт, що її звільнили під час перебування в щорічній відпустці, не були підставою позову і предметом розгляду ґрунтується на невірному розумінні позивачкою предмету і підстав позову, оскільки позивач посилається на факти, які вже перевірялися судами різних інстанцій.

Так, предметом позову у цій справі, як і у справі яка була розглянута Дніпровським районним судом м. Києва є поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а підставою для позову є незаконне, на думку позивача, її звільнення.

Тобто, за підставами та предметом позову справа про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним, на думку позивача, звільненням її з роботи була вже розглянута судом.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки встановлено, що існують судові рішення, які набрали законної сили, постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 дублюють доводи позовної заяви у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд, та не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови.

Позивач ОСОБА_2 плутає поняття «обставини справи» та «підстави позову».

Зокрема обставина «перебування (неперебування) позивача у щорічній відпустці на день звільнення» була предметом дослідження у вищезазначених інших цивільних справах за участю сторін у цій справі - позивача ОСОБА_2 та відповідача ПАТ «Банк Форум», у тому числі у справі ЄУН № 755/18963/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Банк Форум" про визнання наказу № 672к/2 про звільнення від 19 квітня 2012 року незаконним, поновлення на посаді, стягнення з ПАТ "Банк Форум" середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди (рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року, копія т.с. 1 а.с. 154-156, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, копія т.с. 1 а.с. 152-153, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2014 року, копія т.с. 2 а.с.251-253).

Суд першої інстанції при вищевикладених обставинах правильно вважав, що предмет і підстави позову у цій справі та в інших вищезазначених цивільних справах, по яких вже набрали законної сили рішення суду та ухвала (постанова) суду про закриття провадження у справі, співпадають, а тому правильно закрив провадження у цій справі на підставі ст. 255 ч. 1 п. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_2

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України у цій справі відсутні, та зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що оскаржуємою ухвалою суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов'язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок Банку будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, встановлено, що ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 05.04.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.