ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1829/18 Номер провадження 22-ц/814/421/19Головуючий у 1-й інстанції Дем'янченко С. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_2

представник заявника ОСОБА_3

позивач ОСОБА_4

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2018 року ухвалену суддею Дем'янченком С.М., повний текст ухвали складено - дати не вказано

за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження № 2-363/2002 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про відновлення втраченого судового провадження № 2-363/2002 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2018 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження № 2-363/2002 за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Зіньківського районного суду Полтавської області по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ухвалене 27 серпня 2002 року і на час звернення до суду із заявою про відновлення втраченого провадження пройшло 16 років, тобто закінчився строк пред'явлення виконавчих документів на виконання, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», клопотання про поновлення цього строку перед судом не заявлялось.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, вважає її незаконною та необгрунтованою у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за змістом частин 4 та 5 ст. 491 ЦПК України строк подання заяви про відновлення втраченого судового провадження не обмежений ніякими строками, навіть після закінчення встановлених нормативними актами строків зберігання судового провадження не є підставою для відмови у відкритті провадження, єдиним виключенням із вказаного правила є подання заяви про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення, у даному випадку у заяві не вказано, що вона подана для виконання судового рішення, як вказує ОСОБА_2, у справі вона була відповідачем, позов задоволено повністю, рішення ухвалене не на її користь, рішення суду вже виконано, відновлення втраченого судового провадження необхідне для перегляду справи в апеляційному порядку та поновлення її конституційних прав - права власності. Вказує, що суд першої інстанції вказані вимоги не взяв до уваги та безпідставно відмовив у відкритті провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вказав, що у червні 1992 року на своє ім»я він придбав квартиру АДРЕСА_1, рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 18.08.2000 року у справі за його позовом про поділ майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 6 962 грн. та 274,45 грн. державного мита, в всього 7 336,45 грн., яке набрало чинності 29.08.2000 року, 25.12.2000 р. судовим виконавцем ВДВС Зіньківського РУЮ на підставі виконавчого листа, виданого Зіньківським районним судом Полтавської області, складено акт опису та арешту майна, 09.07.2001 року державним нотаріусом Зіньківської нотаріальної контори на його ім»я видано свідоцтво про те, що йому, як стягувачу з ОСОБА_2, переходить майно ОСОБА_2, яка складається з ? частини будинку А-2 квартири № 2 та відповідні частини господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в рахунок погашення боргу в сумі 7 336,45 грн. 18.10.2001 р. виконавчий комітет Проценківської сільської ради направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення про те, що вона втратила право власності на ? частину нерухомого майна, яке перейшло у власність ОСОБА_4, у зв»язку з чим їй було запропоновано виписатися з квартири, рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 27.08.2002 р. ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право на користування спірною квартирою. ОСОБА_4 вказує, що заява про відновлення втраченого судового провадження пред»явлена ОСОБА_2 через 16 років після ухвалення судового рішення у справі, тобто закінчився строк пред»явлення виконавчих документів до виконання, передбачений Законом України «Про виконавчого провадження», клопотання про поновлення строку подачі заяви ОСОБА_2 не заявляла.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, вбачається, що 29 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про відновлення втраченого судового провадження № 2-363/2002 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2018 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження № 2-363/2002 за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу з посиланням на ч. 5 ст. 491, п.2 ч.4 ст. 492 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Зіньківського районного суду Полтавської області по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ухвалено 27 серпня 2002 року і на час звернення до суду із заявою про відновлення втраченого провадження пройшло 16 років, тобто закінчився строк пред'явлення виконавчих документів на виконання, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а клопотання про поновлення цього строку суду не заявлялося.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів заяви вбачається, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2002 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2.

Згідно п.1 ч. 1, п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про виконаче провадження» у редакції від 07.03.2002 року, яка була чинна на час ухвалення та виконання судового рішення у справі, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші документи - протягом трьох років. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: 1) для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно п.2 ч. 4 ст. 492 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадках: 2) заява подана після закінчення строку, встановленого частиною п'ятою статті 491 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Згідно ч. 5 ст. 491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вимоги ч. 5 ст. 491, п.2 ч.4 ст. 492 ЦПК України застосовуються у разі, коливідновлення втраченого судового провадження необхідне для виконання судового рішення, у даному випадку, як стверджують сторони цивільної справи, рішення суду про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, вже виконане, тобто вказані норми не підлягають застосуванню.

Як зазначає заявник ОСОБА_2, що вона незаконно була позбавлена права власності на ? частину квартири з господарськими будівлями, а відновлення втраченого судового провадження необхідно з метою перегляду справи в апеляційному порядку та поновлення її конституційних прав.

Таким чином, вбачається, що відновлення втраченого судового провадження необхідно для оскарження рішення в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Як вбачається з положень ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 494 ЦПК України, у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз'яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Відповідно до вищевикладеного, при постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та передчасно постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Оскільки ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про її скасування та направлення матеріалів заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п. 6, 379 ч.1 п. 3, 4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 03 грудня 2018 року - скасувати і направити матеріали заяви для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Лобов О.А.

Триголов В.М.