У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

10 квітня 2019 року

м. Харків

Справа № 2029/2-2762/11

Провадження № 22ц/818/2423/19

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах ОСОБА_1,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року в складі судді Зябрової О.Г. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5, в особі представника позивача - адвоката Жарової - Тітарьової Лариси Михайлівни, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року прийнято відмову від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково.

26 березня 2019 року до Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 подав апеляційні скарги на зазначені судові рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року витребувано з Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу № 2029/2-2762/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5, в особі представника позивача - адвоката Жарової - Тітарьової Л.М., до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

08 квітня 2019 року до Харківського апеляцйного суду надійшла справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5, в особі представника позивача - адвоката Жарової - Тітарьової Л.М., до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В апеляційній скарзі апелянт просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв"язку із його скрутним матеріальним станом.

В обгрунтування клопотання ОСОБА_2 посилається на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено можливість звільнення особи від сплати судового збору у зв'язку зі скрутним матеріальним станом. Вказує на те, що апелянт по справі перебуває під вартою, відбуває покарання, з моменту арешту і до моменту звернення з апеляційною скаргою не має самостійного заробітку, у нього відсутні працездатні близькі родичі, його донька є неповнолітньою, крім того, апелянт є боржником зі сплати аліментів, має заборгованість в розмірі 96 410,71 грн., яка продовжує збільшуватись, відсутня можливість сплатити суму судового збору.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. (частина 2 статті 133 ЦПК України).

З преамбули Закону № 3674-VI вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Статтею 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна довести і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Звернувшись до суду з відповідним клопотанням, до клопотання про звільнення від сплати судового збору апелянтом додано копію розрахунку заборгованості по аліментах від 01 липня 2018 року, згідно якої, розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментам складає 96 410, 71 грн.

Однак, апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів про те, що він перебуває у тяжкому матеріальному становищі, що його дохід не дозволяє сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі, та на даний час існують обставини та наявні підстави для звільнення його від сплати судового збору, а також доказів того, що на час звернення з апеляційною скаргою він не отримує доходів.

Таким чином, доказів скрутного матеріального становища ОСОБА_2, а саме, документів щодо його майнового стану, зокрема, довідки Вільнянської установи виконання покарань № 11 про те, що він відбуває міру покарання в даній установі, знаходиться на державному утриманні, не має доходів та на його особовому рахунку відсутні кошти чи інших доказів, .до апеляційного суду не подано.

Посилання на те, що апелянт по справі перебуває під вартою, відбуває покарання, у нього відсутні працездатні близькі родичі, його донька є неповнолітньою, апелянт має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 96 410,71 грн. на підтвердження доводів про звільнення від сплати судового збору суд не приймає, оскільки вказані обставини не є підставами звільнення від сплати судового збору, а додана довідка про заборгованість зі сплати аліментів не є доказом підтвердження доходу та майнового стану апелянта.

Доводи про важкий майновий стан та відсутність можливості сплати судового збору ОСОБА_2 без надання доказів наведеного не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, відповідно до положень статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

З вказаних вище норм вбачається, що перелік підстав для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору визначений законом і є вичерпним, разом із цим, доводи, на які посилається апелянт, не є підставами для звільнення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до зазначених вище вимог Закону, апелянт не відноситься до категорії, які мають пільги щодо сплати судового збору, а доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору у зв»язку зі скрутним матеріальним становищем апелянтом не подано, у зв'язку із чим, клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

У зв'язку з наведеним особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст. 43 учасники справи зобов'язані, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Звільнення, зменшення, відстрочення, розстрочення сплати судового збору за клопотанням сторони є правом суду, а не його обов'язком, тому відбувається на розсуд суду у кожному конкретному випадку на підставі поданих стороною доказів та наведених у клопотанні підстав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що за апеляційною скаргою не може бути відкрито апеляційне провадження, оскільки апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України.

В порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України апелянтом не надано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у редакції, чинній на день подання апеляційної скарги, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» (надалі Закон України № 3674-VI від 08 липня 2011 року) в редакції закону, чинної на день подання апеляційної скарги, ставка за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як свідчать матеріали справи, у жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року прийнято відмову від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

У грудні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

У позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 після уточнення позовних вимог просили встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 270 187,00 гривень, розміщених на банківських рахунках на ім'я ОСОБА_9 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ними, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на грошові кошти в сумі 270 187,00 гривень в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - в рівних частках за кожною.

Згідно з ч.1 ст. 3 декрету «Про державне мито», який діяв на момент подання позовної заяви, ставка державного мита за подання позовної заяви встановлювалася в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за подання позовної заяви сума судового збору, що підлягала сплаті, 1700 грн.

У жовтні 2018 року ОСОБА_5, в особі представника позивача - адвоката Жарової - Тітарьової Л.М., звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. (а.с. 120-122 том 2).

У позові представник просила визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на наступне майно: 1) квартиру АДРЕСА_1; 2) 2/3 частини квартири АДРЕСА_2; 3) грошові кошти у розмірі 270 187 грн.

Згідно вимог п. 3, п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна, у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Частиною 2 ст. 176 ЦПК України встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції закону, чинній на день подання позовної заяви, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як свідчать матеріали справи згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності - ПП Донецько-східний брокерський торговий дім ринкова вартість трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , площею 64,3 кв.м. становить 706099, 98 грн. (а.с. 139- 151 том 2).

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності - ПП Донецько-східний брокерський торговий дім ринкова вартість трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4, площею 63,9 кв.м. становить 701707,45 грн. (а.с. 162-174, том 2).

Таким чином, ціна позову - 1 444 091, 95 грн. (706099,98 грн.+2/3*701707,45 грн.+270 187 грн.).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України» № 2246-19 від 07.12.2017 року встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.

Отже, за подання зустрічної позовної заяви сума судового збору, що підлягала сплаті, 8810 грн. (1762 грн. *5).

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

У разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, скаржник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за поданими позовами, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічного позову ОСОБА_5, в особі представника позивача - адвоката Жарової - Тітарьової Л.М. до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Тобто, при поданні апеляційної скарги на рішення суду апелянтом повинно бути сплачено судовий збір у розмірі (1700 грн. + 8810 грн.)*150 %) 15 765, 00 грн.

Вищезазначена сума підлягає сплаті за наступними реквізитами:

Отримувач коштів:УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101 ; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37999628; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) ; код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 0012 ; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

У графі «призначення платежу» вказується: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаного недоліку, а саме: подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення апелянта від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5, в особі представника позивача - адвоката Жарової - Тітарьової Лариси Михайлівни, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку апеляційної скарги - подання до суду надання документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Попередити, що у разі невиконання зазначених вимог ухвали у строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - І.О. Бровченко