Справа № 199/9299/18
(2/199/1371/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2019 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Дніпро у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та відповідачем було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК/1301077 від 23.09.2016 року, за яким страховик зобов'язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу: автомобіля НОМЕР_1».

13 січня 2017 року близько 12 год. 15 хв. у м. Дніпрі на пр. Героїв 22 сталася дорожньо- транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «Toyota», державний номер «АЕ 5577 ВЕ» під керуванням ОСОБА_2 ОСОБА_3 (відповідач), який допустив зіткнення з автомобілем «БМВ» державний номер «АЕ 9914 НВ» під керуванням ОСОБА_4, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб «БМВ» р/н НОМЕР_2, та його власник зазнав матеріального збитку.

Згідно постанови судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2017 року відповідач 13.01.2017 року о 12 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Toyota», державний номер «АЕ 5577 ВЕ» в стані алкогольного спяніння по пр. Героїв в районі буд. 22 у місті Дніпро, не переконався в безпечності свого руху, скоїв зіткнення з автомобілями «БМВ», державний номер «АЕ 9914 НВ», чим порушив п. 1.3. п. 1.5, п. 10.9 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Заподіяна матеріальна шкода.

Згідно ремонтної калькуляції № 1498 від 13.01.2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_3 склала 5 742 грн. 72 коп.

Згідно звіту № 17/2/156/727906 від 17.02.2017 року про оцінку вартості відновлюваного ремонту автомобіля «БМВ» державний реєстраційний номер «АЕ 9914 НВ» з врахуванням фізичного зносу деталей вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала 5 742 грн. 72 коп.

Позивачем зазначається, що за заявою потерпілої особи ОСОБА_5 на підставі страхового акту № 3245-24 від 24.04.2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 3 785 грн. 60 коп.

16.07.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № АК/1301077 від 23.09.2016.

В позасудовому порядку відповідач, якому було направлено регресну вимогу, не відшкодував збитки.

Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача завданих збитків в порядку регресу в розмірі 3 385,60 грн., та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 9 157,20 грн. тощо.

В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не зявилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.

Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Як встановлено судом, постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2017, яка набрала законної сили 07.03.2017, ОСОБА_2 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.19), що підтверджується відповідною постановою, копія якої долучена до матеріалів справи.

Згідно вказаної вище постанови судді Гулієв Ельман Гулу Огли 13.01.2017 року о 12 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Toyota», державний номер «АЕ 5577 ВЕ», по пр. Героїв рухався в районі буд. 22 у місті Дніпрі, не переконався в безпечності свого руху, скоїв зіткнення з автомобілями «БМВ», державний номер «АЕ 9914 НВ», чим порушив п. 1.3. п. 1.5, п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам (а.с. 19).

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2017, яка набрала законної сили 27.03.2017, ОСОБА_2 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.18), що підтверджується відповідною постановою, копія якої долучена до матеріалів справи.

Згідно вказаної постанови судді Гулієв Ельман Гулу Огли 13.01.2017 року о 12 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Toyota», державний номер «АЕ 5577 ВЕ», рухався в районі буд. 22 по пр. Героїв в м. Дніпрі, з явними ознаками алкогольного спяніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), після чого будучи зупиненим співробітником поліції, ухилився від проходження освідчення на стан алкогольного спяніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 18).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Toyota» р/н НОМЕР_4 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується полісу №АК/1301077 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( термін дії з 23.09.2016 по 22.09.2017 (а.с. 15) ).

Відповідно до висновку про оцінку колісного транспортного засобу №17/2/156/727906 від 17.02.2017, а саме транспортного засобу BMW 520i р/н НОМЕР_2, складеного субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 (свідоцтво ВОО №163112 від 02.04.2003), вартість відновлювального ремонту оцінюваного КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на час дослідження складає 5742,72 грн. (а.с.24-26).

ПрАТ «СК «ВУСО» за заявою потерпілої особи ОСОБА_4 на підставі страхового акту №3245-24 від 24.04.2017 сплатило страхове відшкодування в розмірі 3 785,60 грн. (а.с.27, 27 звор., 28, 28 звор.).

16.07.2018 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору, в тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (№ АК/1301077 від 23.09.2016) (а.с. 10-14).

Правовідносини між учасниками справи виникли із відшкодування в порядку регресу особою, відповідальною за завданий збиток, шкоди.

Розвязуючи позовну вимогу, суд керується наступним.

За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Як встановлено судом, з боку страховика (ПрАТ «СК «ВУСО») вимоги закону були виконані, та ОСОБА_4 було одержано страхове відшкодування в сумі 3785,60 грн. (а.с. 28 звор).

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно п. а) п.п.38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено судом, право регресної вимоги перейшло до позивача відповідно до Договору №16/07/2018 про відступлення права вимоги від 16.07.2018, укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1

Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Оскільки вина відповідача у завданні шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою судді, страховиком було виплачено страхового відшкодування та його розмір не оспорений учасниками справи, тому у страхової компанії виникло право регресної вимоги до відповідача, та саме на останнього з урахуванням вищенаведеного має бути покладений обовязок сплатити на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 3 785 грн. 60 коп.

З приводу позовної вимоги про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, суд виходить з наступного.

В силу п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається.

За ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то для суду наявні підстави для стягнення таких витрат.

Зазначений обовязок з боку позивача виконаний.

При визначенні суми витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, суд бере до уваги, що сума заявлених позивачем витрат майже в три рази перевищу ціну позову, та відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, та приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн.

При цьому, суд не бере до уваги 347,20 грн. (компенсація витрат на канцтовари та поштові відправлення), оскільки зазначені витрати не віднесені до витрат на правову допомогу.

Питання про розподіл судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, розвязано у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Дніпро, вул. Шлюзова, 13-А) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5, АДРЕСА_1) на відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3 785 (три тисячі сімсот вісімдесят пять грн.) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Дніпро, вул. Шлюзова, 13-А) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5, АДРЕСА_1) судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Дніпро, вул. Шлюзова, 13-А) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5, АДРЕСА_1) судові витрати, повязані зі сплатою витрат на правничу допомогу, в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні решти витрат, повязаних зі сплатою витрат на правничу допомогу відмовити.

Дата складення повного судового рішення 08 квітня 2019 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї