ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1809/16-ц Номер провадження 22-ц/814/604/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Філоненко О.В.

представника відповідача Озірської В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року, ухваленого під головуванням судді Андрієць Д.Д., у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про захист прав споживача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), посилаючись на те, що 05 квітня 2012 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» відокремленим підрозділом на території автономної Республіки Крим та м. Севастополя - філії Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозит) «Копилка», сума вкладу становила 5200 грн., процентна ставка - 16%, строком на 366 календарних днів. На виконання умов договору цього ж дня ним внесено на депозитний рахунок 6600 грн. Згідно умов договору його дія автоматично продовжується на тих самих умовах за відсутності вимоги однієї із сторін про припинення дії договору. 05 вересня 2013 року позивач вніс на рахунок кошти в сумі 34 200 грн. Станом на 05 квітня 2014 року сума вкладу становила 53 849,97 грн.

18 грудня 2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозит) сума вкладу становила 1000 грн., процентна ставка - 20%, строком на 366 календарних днів. Згідно умов договору його дія автоматично продовжується на тих самих умовах за відсутності вимоги однієї із сторін про припинення дії договору.

Договори укладено, а також передано кошти, у відділенні банку, яке знаходилося на території Автономної Республіки Крим (далі - АР Крим).

22 грудня 2015 року позивач звернувся з письмовою вимогою до банку про припинення дій наведених вище договорів та виплати сум вкладу з нарахованими відсотками. Листом від 18 січня 2016 року відповідач відмовив у поверненні вкладів.

У зв'язку з чим просив стягнути з відповідача суми внесених грошових коштів за договорами банківського вкладу та нараховані відсотки в сумі 59 592,92 грн. та 1512 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму внесених коштів згідно договору банківського вкладу № SAMNDN0685 в сумі 49253,58 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму внесених коштів згідно договору банківського вкладу №SAMDNWFD900 в сумі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилося ПАТ КБ «Приватбанк», подавши на нього 23.02.2017 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення в частині задоволених вимог та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що в матеріалах справи відсутні документи у підтвердження укладення спірних договорів банківського вкладу, які б відповідали вимогам діючого законодавства України, а надані позивачем квитанції не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, тому рішення суду ґрунтується на припущеннях.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, п. 9 статті 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень якого передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У поданій 27.02.2019 р. заяві (т. 1 а.с. 224) просив розглядати справу без його участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 р.), неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 р.), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення районного суду було предметом перегляду суду апеляційної та касаційної інстанції та постановою Верховного Суду від 19.12.2018 р. за наслідками розгляду касаційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" скасовано ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника банку Озірської В.С., перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та постанови Верховного Суду від 19.12.2018 р., приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір (заява) строкового банківського вкладу(депозит) «Копилка», за умовами якого він передав банку грошові кошти на суму 5200 грн., строком на 366 календарних днів, із нарахуванням 16% річних та отримав електронну ощадну книжку за №459466.

18 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір-заявку строкового банківського вкладу (депозит) «Стандарт», за умовами якого сума банківського вкладу становила 1000 грн., строком вкладу до 18 грудня 2014 року включно, з відсотковою ставкою 20% річних.

Відповідно до пункту 3 вищезазначених договорів, у випадку, якщо після закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у заяві. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

На підтвердження внесення грошових коштів на відповідні рахунки, позивачем надані суду копії квитанції від 05 квітня 2012 року про внесення коштів в сумі 5200 грн. за договором від 05 квітня 2012 року, квитанції від 05 квітня 2012 року на суму 6600 грн., квитанції від 18 грудня 2013 року на суму 1 000 грн. внесені на рахунок за договором від 18 грудня 2013 року.

Згідно квитанції від 01 жовтня 2013 року по картковому рахунку за договором від 05 квітня 2012 року, станом на 29 вересня 2013 року сума вкладу становить 46000 грн., сума нарахованих відсотків до виплати 3253,58 грн.

22 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів за договорами від 05.04.2012 року та від 18.12.2013 року.

21 січня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив ОСОБА_4 відповідь, згідно якої за результатами його звернення буде вирішуватися питання виплати коштів на рахунках клієнтів відокремлених підрозділів банку, які знаходяться на території АР Крим і міста Севастополя (т. 1 а.с.19).

Таким чином, на вимогу позивача договори банківського вкладу розірвано не було та кошти йому не повернуто.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України , зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За частиною першою статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцією (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис штамп «вечірній» чи «післяопераційний» час - а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з аналізу положень статті 1059 ЦК України, у поєднанні з положенням пункту 1.4 Положення № 516 та пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174, слід дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності факту дотримання сторонами письмової форми договору банківського вкладу та внесення позивачем готівки у відповідній платіжній системі. Зазначив, що оригінали касових документів були предметом дослідження судом.

Апеляційний суд, розглядаючи справу 17.05.2017 року, погодився з таким висновком місцевого суду.

Рішення місцевого та апеляційного судів було предметом перегляду судом касаційної інстанції та постановою Верховного Суду від 19.12.2018 р. за наслідками розгляду касаційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" скасовано ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 травня 2017 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При цьому, у своїй постанові суд касаційної інстанції послався на те, що апеляційний суд, спростовуючи доводи апеляційної скарги про не доведення позивачем укладення між ним та банком договорів банківського вкладу, указав, що даний факт підтверджено копіями заяв на оформлення вкладу та квитанціями про внесення ОСОБА_4 коштів на рахунки банку.Отже, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, а в матеріалах справи касові документи не завірені належним чином у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та урахуванням висновків суду касаційної інстанції, ухвалою колегії суддів при новому апеляційному розгляді у позивача ОСОБА_4 витребувано оригінали наступних документів:

-договір (заяву) строкового банківського вкладу (депозит) «Копилка» № SAMDN0685, укладений 05 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, сума вкладу за яким складає 5200 грн., строком на 366 календарних днів, із нарахуванням 16% річних;

-договір-заявку строкового банківського вкладу (депозит) «Стандарт» за № SAMDNWFD900, укладений 18 грудня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, сума банківського вкладу 1 000 грн., строком до 18 грудня 2014 року включно, з відсотковою ставкою 20% річних;

-квитанцію № 4 від 05.04.2012р. про внесення коштів в сумі 5200 грн. за договором №SAMDN0685;

-квитанцію № 1 від 05.04.2012р. на суму 6600 грн. внесені на рахунок №9246 з призначенням платежу: переведення між своїми рахунками, поповнення «Копилки»;

-квитанцію від 18.12.2013р. на суму 1000 грн., внесені на рахунок № НОМЕР_1;

-квитанцію від 01.10.2013р. № 4 по картковому рахунку № 459466, згідно якої станом на 29.09.2013 р. сума вкладу становить 45000 грн., сума нарахованих відсотків до виплати 3253,58 грн.

Зазначені вище оригінали договорів та квитанцій надійшли від позивача на адресу апеляційного суду 27.02.2019 року, досліджені колегією суддів та приєднані до матеріалів цивільної справи (а.с. 224-232).

Відповідно до статті 60 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент розгляду справи місцевим судом, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи із положень ст.ст. 57-64 ЦПК України в тій же редакції, належними письмовими доказами є будь-які документи, що містять фактичні дані, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, при цьому письмові докази подаються в оригіналі.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 76-89 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 р. та на теперішній час.

Дослідивши оригінали наданих позивачем документів, колегія суддів приходить до висновку про те, що факт укладання між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору строкового банківського вкладу (депозит) «Копилка» № SAMDN0685 від 05 квітня 2012 року та договору строкового банківського вкладу (депозит) «Стандарт» за № SAMDNWFD900 від 18 грудня 2013 року, внесення коштів за вказаними договорами та порушення відповідачем їх умов щодо неповернення вкладів позивачу доведено належними, допустимими та достатніми доказами.

У зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача сум вкладів згідно зазначених договорів.

Вирішуючи питання розміру сум, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що надані позивачем копії квитанцій, оригінали яких в подальшому були витребувані апеляційним судом, досліджені та приєднані до справи, за договором №SAMDN0685 від 05.04.2012 року, підтверджують розмір вкладу на загальну суму 49253,58 грн. (46000 грн. - вклад та 3253,58 грн. - нараховані відсотки), а за договором №SAMDNWFD900 від 18.12.2013 р. підтверджують вклад на суму 1000 грн. (а.с. 229-230).

У зв'язку з чим місцевий суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача зазначені суми вкладів.

Доводи апеляційної скарги про недоведення позивачем факту укладення між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 договорів банківського вкладу, внесення позивачем готівки на рахунки відповідно до зазначених договорів, спростовуються вищевказаними доказами, оригінали яких досліджені апеляційним судом, приєднані до матеріалів справи та на їх спростування стороною відповідача не надано жодних письмових доказів.

Натомість, у письмовій відповіді від 21.01.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечував факт існування договірних відносин між банком та позивачем ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду від 28.02.2019 року у відповідача витребувано інформацію щодо розміру коштів (вкладу і процентів), які знаходяться на рахунку № 9246, відкритому на ім'я ОСОБА_4 відповідно до укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк» договору (заяви) строкового банківського вкладу (депозит) «Копилка» № SAMDN0685 від 05.04.2012 року; електронна ощадна книжка 59466, а також щодо розміру коштів, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1, відкритому на ім'я позивача за укладеним з ПАТ КБ «Приватбанк» договором-заявкою строкового банківського вкладу (депозит) «Стандарт» за № SAMDNWFD900 від 18.12.2013 року.

Разом з тим, вищевказана інформація стороною відповідача апеляційному суду не надана, оскільки належне ПАТ КБ «ПриватБанк» майно, яке знаходилося в Автономній Республіці Крим, з травня 2014 року конфісковано окупаційною владою, а також арештовані права за зобов'язаннями банку. Відповідно до постанов ДР Республіки Крим № 2085-6/14 від 30.04.2014 року, № 2474-6/14 від 03.09.2014 р., до майна, яке підлягає націоналізації, та обліковується як власність Республіки Крим, віднесено також майно ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на території АРК та міста Севастополя. У зв'язку з чим, доступу до майна, в тому числі до документів, зокрема договорів з клієнтами, платіжних документів, документів каси, готівки, у відповідача немає, що вбачається з наданої апеляційному суду письмової відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 18.03.2019 року.

Твердження представника відповідача в апеляційному суді про невідповідність наданих позивачем квитанцій від 05.04.2012 року за № 4 про внесення коштів у сумі 5200 грн., від 05.04.2012 р. за № 1 на суму 6600 грн. та від 01.10.2013 року на суму 46000 грн. вимогамІнструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказані квитанції є сфальсифікованими чи підробленими.

Крім того, номери розрахункового рахунку отримувача - 9246 в оригіналі квитанції № 1 від 05.04.2012 року про внесення ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 6600 грн. та квитанції № 4 від 05.04.2012 року на суму 5200 грн. відповідають номеру рахунку, зазначеному у договорі № SAMDN0685 від 05.04.2012 року, укладеному між сторонами.

У наданому позивачем оригіналі квитанції від 01.10.13 щодо розміру вкладу, який становить 46000 грн., та процентів до виплати у розмірі 3253,58 грн., номер карти НОМЕР_2 відповідає номеру ощадної книжки, виданої ОСОБА_4 відповідно до вищевказаного договору № SAMDN0685 від 05.04.2012 року.

В оригіналі квитанції від 18.12.2013 р. про внесення ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 1000 грн. зазначено номер розрахункового рахунку НОМЕР_1, який також збігається з номером розрахункового рахунку, вказаному у договорі № SAMDNWFD900 від 18.12.2013 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4

Клопотань про призначення відповідної експертизи для встановлення факту достовірності зазначених квитанцій відповідачем в апеляційному суді не заявлялося.

За вказаних обставин, рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

У зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» залишається колегією суддів без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Чумак О.В.

Судді Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.