"22" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді Астахової О.О.,
при секретарях: Неділько Л.Л., Якименко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Відповідач не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором.
Оскільки досудове врегулювання спору виявилось не можливим, це змушує позивача звернутись із даним позовом до суду.
15 січня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передана за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с.40).
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року прийнято означену цивільну справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 49).
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Зі змісту заяви убачається, що позивач позов підтримує повністю та просить суд його задовольнити виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 договору клієнт зобов'язується сплатити банку за користування кредитом проценти у порядку, визначеному правилами та/або чинними тарифами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 23,88 % річних за фактичний час користування кредитом з дати відкриття рахунку до 31 січня 2015 року. Після спливу зазначеного строку розмір процентної ставки встановлюється у розмірі 30 % на використання кредиту на покупку та у розмірі 38 % за використання кредиту, окрім покупок річних.
Згідно із п. 3 договору клієнт має право використовувати та повернути кредит повністю разом з усіма нарахованими процентами до 31 січня 2015 року. Сторони дійшли згоди, що за рішенням банку та за відсутністю заяви клієнта про припинення дії договору, строк кредиту може бути щоразу автоматично продовжено на тих же умовах, що діють з 31 січня 2015 року на той самий строк без укладання договору про внесення змін до цього договору у порядку встановленому правилами.
Свої зобов'язання банк виконав повністю, відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_2 та видав платіжну картку з встановленням кредитного ліміту.
Згідно зі п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязв та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За положенням ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи(боржника).
Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» має право вимоги до ОСОБА_1 і являється належним позивачем у справі.
Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
12 жовтня 2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення-вимогу, яким ОСОБА_1 було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні, а також надано вимогу повернення суми кредиту у розмірі 25 415,77 грн. протягом семи днів з дати отримання (а.с.31).
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відомостей того, що з 23 жовтня 2017 року відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за вказаним договором суду не надано.
За положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 600 грн.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76-82, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-281, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 261, 512, 514, 525- 527, 530, 612, 615, 625, 629, 1050, 1054, 1077 ЦК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення суду до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Астахова