КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4117/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2017 року ТОВ «Компанія з управління активами «Промоколект-Капітал» звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 07 березня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 690009909, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 19 190,00 грн з кінцевим терміном погашення не пізніше 07 березня 2009 року та сплатою відсотків за користування коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором у розмірі 28% річних.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконав належним чином умови укладеного кредитного договору у відповідача виникла заборгованість, розмір якої станом на 18 грудня 2012 року склав 70 763,33 грн.

Позивач вказував, що 18 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2012-2/1, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Альфа Банк».

В свою чергу, 27 грудня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу (відступлення права вимоги) № 27/12/2012-01, згідно якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» отримала право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Альфа Банк», в тому числі до ОСОБА_2

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27 грудня 2017 року становить 70 763,33 грн, що складається з: заборгованість по тілу кредиту - 26 806,80 грн та заборгованість по відсоткам - 43 956,53 грн.

На підставі викладеного ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» просило стягнути із ОСОБА_2 вказану заборгованість на свою користь.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 690009909 від 07 березня 2008 року у розмірі 70 763,33 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» судові витрати в розмірі 1 600,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції, за відсутності належних та допустимих доказів наявності боргових зобов'язань відповідача, дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70 763,33 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 07 березня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 690009909, на виконання умов якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 19 190,00 грн з кінцевим терміном погашення не пізніше 07 березня 2009 року та сплатою відсотків за користування коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором у розмірі 28% річних (а.с. 9-15).

В подальшому, 18 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2012-2/1, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Альфа Банк» (а.с. 28-36).

В свою чергу, 27 грудня 2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір купівлі-продажу (відступлення права вимоги) № 27/12/2012-01, згідно якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» отримала право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Альфа Банк», в тому числі до ОСОБА_2 (а.с. 37-49).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до актів приймання-передачі Реєстру боржників від 18 грудня 2012 року до Договору № 2012-2/1 та Реєстру боржників від 27 грудня 2012 року до Договору № 27/12/2012-01, розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 690009909 від 07 березня 2008 року становить 70 763,33 грн (а.с. 7,8).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 27 грудня 2017 року становить 70 763,33 грн, що складається з: заборгованість по тілу кредиту - 26 806,80 грн та заборгованість по відсоткам - 43 956,53 грн (а.с. 5).

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» зверталася з вимогою про погашення кредитної заборгованості до ОСОБА_2, що підтверджується Вимогою № 61 від 23 листопада 2017 року (а.с. 23). Вимогу позивача від 23 листопада 2017 року про погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 в добровільному порядку не виконав.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.2.1 Кредитного договору Банк, на підставі отриманої Анкети-заяви, Заяви про відкриття рахунку та цього Договору зобов'язується відкрити рахунок і видати Клієнту Основну картку та протягом строку її дії здійснювати обслуговування операцій з її використанням, надати Клієнту Кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії для здійснення операцій із застосуванням платіжної картки, надавати інші послуги згідно з цим Договором, а Клієнт зобов'язується сплачувати Банку проценти за користування відновлювальною кредитною лінією, винагороду за послуги, що надаються відповідно до умов цього Договору, та виконувати інші умови цього Договору.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував свої позовні вимоги, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності боргових зобов'язань відповідача перед ПАТ «Альфа Банк», відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Більше того, під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року, ОСОБА_2 надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 690009909 від 07 березня 2008 року та жодним чином не спростовував факт укладення кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами (а.с. 92, 93).

Твердження апелянта щодо неналежності доказів переходу права вимоги за договорами відступлення права вимоги та розкриття третім особам конфіденційної інформації відповідача, оцінюються колегією суддів критично, оскільки є надуманими та ґрунтуються лише на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства.

Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку позовної давності відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки в кредитному договорі між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 міститься застереження про збільшення строку позовної давності, яке підписано відповідачем (а.с. 15).

Так, відповідно до п.8.5. Кредитного договору сторони кредитного договору, керуючись ст. 259 ЦК України, домовилися про те, що позовна давність за спорами, що випливають із даного Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 років. Сторонами встановлено, що зазначене застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко