З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Провадження № 2/521/1461/19
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Ардаковська А.О.,
Учасники справи:
Позивач Військова частина НОМЕР_1
Представник Гогоман О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -
Позивач зазначає, що відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює yпpaвління військовим майном.
Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна. У військовій частині НОМЕР_1 , виникли обставини, які вимагають звернення до суду з цією позовною заявою.
Боржнику, ОСОБА_1 , за відсутності житлової площі у військовій частині НОМЕР_4 , було надано у тимчасове використання житлове приміщення у вивільненій будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_3 у тимчасовому гуртожитку військової частини НОМЕР_1 розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , згідно договорів №107 від 02.01.2013 року та №11 від 02.01.2011 року, (термін дії договору закінчився 02.01.2018 року).
У зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_1 вищезазначених договорів 17.08.2016 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2017 року по справі №521/14171/16-ц позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 задоволені частково, зобов`язано стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги в розмірі 23734,11 грн.

Порядок користування казармами - будівлями, розташованими на територіях військових містечок, які переобладнані для тимчасового проживання військовослужбовців та не зареєстровані в органах місцевого самоврядування як об`єкти житлового фонду регламентується Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380.

Відносини щодо надання комунальних послуг, а також їх компенсації регулюються ст. ст. 127-132 Житлового кодексу УРСР, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-УІІІ (далі - Закон № 2189-УІІІ), Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 12 липня 2005р. №560. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, вбачається, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлює, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

В порушення вищезазначених норм чинного законодавства України та вимог пункту 3.2. договору №107 від 02.01.2013 року боржник не вносив плату за спожиті комунальні послуги, що призвело до утворення заборгованості в загальній сумі 12662,56 грн., що підтверджується довідкою щодо заборгованості за спожиті комунальні послуги виданою фінансово- економічною службою військової частини НОМЕР_1 станом на 05.12.2018 року.

Термін дії договору №107 від 02.01.2013 закінчився 02.01.2018 року, але боржник ОСОБА_1 продовжуючи проживати у займаному приміщенні ухиляється від укладання нового договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Споживач не звільняється від оплати з:ситлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

В свою чергу, боржник ОСОБА_1 добровільно не сплачує заборгованість за спожиті комунальні послуги. Заборгованість погашається лише примусовим виконанням через відділи Державної виконавчої служби, тому військова частина НОМЕР_1 змушена звертатися до суду для погашення заборгованості за спожиті комунальні послуги.
За змістом частини першої статті 901 частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до п.2 ч. 3 статті 4 Закону України "Про житлово- комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону;

Відповідно до приписів п.5 ч.2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII визначені обов`язки споживача. Зокрема, обов`язком споживача є оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно зі змісту ст.9 Закону "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Статтею 68 Житлового кодексу УРСР визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та Плату за комунальні послуги. Квартирна плата в будинках державного та громадського житлового фонду вноситься щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи те, що військова частини НОМЕР_1 є посередником між мешканцями та комунальними підприємствами, які надають послуги з утримання будинку та прибудинкової території, є виконавцем і колективним споживачем таких послуг (робіт). Протягом усього часу проживання переважна більшість мешканців військового містечка своєчасно та в повному обсязі сплачують на рахунок військової частини НОМЕР_1 щомісячний платіж за надані житлово-комунальні послуги.

В свою чергу, існування зазначеної заборгованості негативно впливає на стан розрахунків вказаної військової частини з відповідними комунальними службами (установами) м. Одеси, що може привести до нарахування штрафних санкцій.

Виходячи з викладеного, представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму заборгованості за житлово-комунальними послугами у розмірі 12662,56 гривень.
Представник військової частини НОМЕР_1 у відкрите судове засідання з`явився, підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.

Судом встановлено, що 02 січня 2011 року у місті Одесі між військовою частиною НОМЕР_1 з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір №11, відповідно до умов якого відповідачу надано у тимчасове користування житлове приміщення у тимчасовому гуртожитку військової частини НОМЕР_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .
02 січня 2013 року у місті Одесі між військовою частиною НОМЕР_1 з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений договір №107, відповідно до умов якого відповідачу надано у тимчасове користування житлове приміщення у тимчасовому гуртожитку військової частини НОМЕР_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до умов договору наймач ОСОБА_1 зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату за проживання та комунальні послуги.
Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2017 року (справа № 521/14171/16-ц), позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 задоволені в повному обсязі, зобов`язано стягнути з боржника ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги в розмірі 23734,11 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн.

Згідно довідки щодо заборгованості за спожиті комунальні послуги ОСОБА_1 згідно з договором № 107 від 02 січня 2013 року заборгованість станом на 01.08.2017 року складала 25112,11 гривень.
Постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.10.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 521/14171/16-ц виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 14.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість на користь військової частини НОМЕР_1 у розмірі 25112,11 гривень.
Зі змісту означеної довідки щодо заборгованості за спожиті комунальні послуги ОСОБА_1 , заборгованість за спожиті комунальні послуги станом на 05.12.2018 року складає 12662,56 гривні.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
В силу ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору.
Згідно ст. 68 Житлового кодексу УРСР, Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Кабінетом Міністрів України від 08 жовтня 1992 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача комунальних послуг щомісячно вносити плату за комунальні послуги.
На підставі ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок виконавця послуг підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
При цьому, обов`язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року.
Як передбачає ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Згідно ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначає ст. 611 ч.1 п.1 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України та згідно Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1762,00 грн. понесених ним та документально підтверджених судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , р/р НОМЕР_6 , код НОМЕР_7 , МФО 820172, Державна казначейська служба) заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 12662 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 56 коп. за користування житловим приміщенням в тимчасовому гуртожитку військової частини НОМЕР_1 , розташованому у вивільненій будівлі № НОМЕР_2 військового містечка № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1762,0 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 09 квітня 2019 року.

СУДДЯ: Гуревський В.К.