Справа № 442/6469/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/811/783/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В..

секретар: Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4-адвоката Гирич О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №442/6069/14-ц за апеляційною скаргою особи, що не брала участі у справі ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року ухваленого судом у складі судді Коваль Р.Г. у справі за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень до якого, просить суд визнати недійсними електронні торги з продажу нежитлового приміщення №№ 5, 5А, 5В, загальною площею 160,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке придбано ОСОБА_6 за 288 800 грн. без ПДВ, крім того приміщення спільного користування площею 24.6 кв.м., приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., що раніше належало ОСОБА_2 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №2-3332/09 від 02.11.2009р., зареєстрованого КПЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 10.12.2009р, реєстраційний номер майна НОМЕР_2 і визнати недійсним протокол проведення зазначених торгів; визнати недійсним акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 15.08.2014р.; визнати недійсним свідоцтво від 18.08.2014р., видане ОСОБА_6 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю., зареєстроване в реєстрі за № 523; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому на праві приватної власності як єдиний об'єкт цивільних прав належало нежитлове приміщення площею 192,3 кв.м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м. та приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1. В серпні 2014 року йому стало відомо, що частина належного йому вищевказаного майна площею 160,4 м.кв. була відчужена на електронних торгах в межах виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зазначає, що проведені електронні торги є недійсними, оскільки під час їх проведення не було вирішено питання про технічну можливість виділу цієї частини з належного йому майна як одного цілого і така частина не набула статусу об'єкта цивільних прав в передбаченому законом порядку. Також зазначає, що на продаж на електронні торги передавалась частина належного йому майна площею 160,4 м.кв., в той же час державним виконавцем складено акт про продаж на цих торгах більшої частини належного йому вищевказаного майна - також приміщень площею 24,6 м.кв. і площею 0,394 м.кв.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ДП «Інформаційний центр», ОСОБА_6 про визнання недійсними електронних торгів та скасування свідоцтва задоволено.

Визнано недійсними електронні торги з продажу нежитлового приміщення № 5, № 5-а, № 5-в, загальною площею 160,4 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і було придбане ОСОБА_6 за 288 800 грн. без ПДВ; приміщення спільного користування площею 24,6 кв. м., приміщення загального користування площею 0,394 кв. м., яке раніше належало йому на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 2-3332/09 від 02.11.2009 року, зареєстрованого КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 10.12.2009 року, реєстраційний номер майна НОМЕР_2.

Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 1053 від 04.08.2014 року.

Визнано недійсним акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 15.08.2014 року.

Визнано недійсним свідоцтво від 18.08.2014 року, видане ОСОБА_6 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю., зареєстроване у реєстрі за № 523.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що не залучення її до справи, як співвідповідача або третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача та не встановлення судом першої інстанції тієї обставини, що 04 серпня 2014 року за результатами оспорюваних торгів ОСОБА_6 придбав нежитлове приміщення перебуваючи у шлюбі за спільні кошти подружжя, і дане майно є спільним майном їх подружжя, стало наслідком ухвалення незаконного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом. Вказує, що судом не було взято до уваги те, що станом на день проведення електронних торгів, позивач вже не був власником всього вищевказаного майна, оскільки за умовами мирової угоди, укладеної між позивачем та його колишньою дружиною, він взяв на себе зобов'язання на підставі нотаріально посвідченого договору передати право власності на частину належного йому майна своїм неповнолітнім дітям. Згідно з умовами мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 і ОСОБА_8 і затвердженої ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2011р. у справі № 2-1967/11, ОСОБА_2 зобов'язувався до 31.12.2011р. відчужити (в рівних частинах), в нотаріальному порядку нежитлове приміщення, зазначене під літерою 101, площею 24,7 м.кв. в будинку АДРЕСА_1 на користь їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. На виконання даної мирової угоди рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2014р. у справі № 442/6372/ 14-ц, яке набрало законної сили 03.10.2014р., за ОСОБА_9 і ОСОБА_10 визнано право власності на нежитлове приміщення, зазначене під літерою 101, площею 24,7 м.кв. в будинку АДРЕСА_1. Також зазначає, що на день ухвалення оскаржуваного рішення за ОСОБА_9 і ОСОБА_10 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, зазначене під літерою 101, площею 24,7 м.кв. в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_6, Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відхилено, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року залишено без змін (а.с.150-154 т.2).

Відтак апеляційна скарга розглядається лише в межах доводів, які не були предметом розгляду апеляційного суду 21 лютого 2017 року.

Судом встановлено такі обставини.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 2 листопада 2011 року у справі № 2-3332/09, яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 визнано право власності на нежитлові приміщення, літ. А-2, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, а саме: виділені нежитлові приміщення загальною площею 192.3 м.кв., приміщення спільного користування пл.. 24,6 кв.м. та приміщення загального користування площею 0,394 кв.м.

Право власності ОСОБА_2 як на єдиний об'єкт цивільних прав зареєстровано в установленому законом порядку з присвоєнням цьому майну єдиного реєстраційного номера НОМЕР_2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 12.02.2013р., виданою на запит ВДВС Дрогобицького МУЮ Л/о від 10.12.2009р.

Крім того встановлено, що в Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області перебував на виконанні виконавчий лист № 2-958, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 27.04.2011р., про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей - дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2., в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14.03.2011р. і до досягнення дітьми повноліття.

У зв'язку з наявністю заборгованості за вищевказаним виконавчим листом в розмірі 26 856,35 грн., 24.01.2014р. державним виконавцем було описано майно боржника ОСОБА_2 - нежитлове приміщення площею 160,4 м.кв. по АДРЕСА_1.

Згодом, постановою державного виконавця від 28.03.2014р. було призначено експерта для визначання вартості зазначеного майна.

Згідно з висновком про вартість майна від 14.03.2014р., складеного ФОП ОСОБА_11, вартість нежитлового приміщення площею 160,4 м.кв. по АДРЕСА_1 становить 288 800 грн.

Листом від 01.04.2014р. ВДВС Дрогобицького МУЮ Л/о передав до УДВС ГУЮ у Львівській області документи на реалізацію арештованого майна - нежитлового приміщення площею 160,4 м.кв. по АДРЕСА_1.

За результатами електронних торгів по реалізації нежитлового приміщення площею 160,4 м.кв. по АДРЕСА_1, проведених 04.08.2014р., ДП «Інофрмаційний центр» Міністерства юстиції України складено протокол № 1053 від 04.08.2016р., згідно з яким вказане майно придбано ОСОБА_6

15.08.2014р. державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МУЮ Л/о складено акт державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна.

На підставі акту державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна від 15.08.2014р., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю. 18.08.2014р. ОСОБА_6 видано відповідне свідоцтво.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення продажу з електронних торгів частини майна позивача без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цієї частини з об'єкта нерухомого майна й набуття такою частиною статусу об'єкта цивільних прав, не відповідає вимогам закону, а відтак - проведені електронні торги є недійсними.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду свою ухвалу мотивувала тим, що нежитлові приміщення площею 192,3 кв. м., приміщення спільного користування площею 24,6 кв. м. та приміщення загального користування площею 0,394 кв. м., що розташовані у АДРЕСА_1, як єдиний об'єкт, не могли бути предметом продажу на електронних торгах, так як матеріали справи не містять доказів того, що частина вищевказаного майна - приміщення площею 160,4 кв. м., які були передані на реалізацію на електронних торгах, були в установленому законом порядку виділені у натурі, як і не містять доказів того, що така частина майна набула статусу окремого об'єкта у встановленому законом порядку.

Здійснення продажу з електронних торгів частини майна позивача без вирішення питання щодо технічної можливості виділу у натурі цієї частини з об'єкта нерухомого майна й набуття такою частиною статусу об'єкта цивільних прав не відповідає вимогам закону і тягне за собою недійсність проведених електронних торгів.

Оскаржуючи рішення ОСОБА_4 не навела обґрунтованих доводів та не надала доказів, які б спростовували вказані вище висновки судів першої та апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №686/25616/13-ц не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки правовідносини у цій справі не є аналогічними та вказаний правовий висновок стосується права кредитора вимагати продажу частки майна боржника.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 не є кредитором ОСОБА_2 вказаний правовий висновок до спірних правідносин не може бути застосованим.

Твердження апеляційної скарги про те, що на час ухвалення рішення позивач вже не був власником спірного нежитлового приміщення площею 192,3 кв.м., оскільки право власності на частину приміщень загальною площею 24,7 було зареєстровано за дітьми позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_10, вже були предметом апеляційного розгляду, тому відповідно до ст.370 ЦПК України в цій частині апеляційна скарга не розглядається.

Відтак, оскільки частина реалізованих нежитлових приміщень площею 160,4 кв.м. не була виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт права власності прилюдні торги були проведені з порушенням встановленого порядку, а тому суд першої інстанції підставно задовольнив позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Як зазначено в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, підставою для визнання торгів недійсними відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України позивачем зазначено недодержання державним виконавцем і ДП «Іноформаційний центр» Міністерства юстиції України під час проведення прилюдних торгів норм Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) та Тимчасового порядку положення щодо визначення об'єкта цих торгів, у результаті яких відбулось відчуження частини майна позивача як окремого об'єкту нерухомого майна, внаслідок чого порушено його права та законні інтереси.

Правила проведення електронних торгів визначені Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затв. наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014р. (далі - Тимчасовий порядок)

Цим Тимчасовим порядокм визначено, що прилюдні торги - це продаж майна, за яким його власником стає покупець, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну (розділ 1 Тимчасового порядку), та передбачено певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна тощо) (розділ 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 5); і, по-третє, правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділи 6, 8).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, а отже, є правочином.

Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру електронних (прилюдних) торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Отже, враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електроних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим порядком.

Аналізуючи зміст норм права: ст. ст. 177, 179, 181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які визначають поняття речі як об'єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна; ст. 66 Закону щодо підготовки і проведення прилюдних торгів; п. 1 розділу І, п. 10 розділу ІІІ Тимчасового порядку, які визначають поняття лота як одиниці майна, що виставляється для продажу на електронних торгах, слід дійти висновку про те, що об'єктом реалізації з електронних торгів може бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності)), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому закономпорядку.

Судом безпірно встановлено, що станом на 4 серпня 2014 року - дату проведення оспорюваних електронних торгів - позивач був власником єдиного об'єкту цивільних прав - нежитлового приміщення площею 192.3 м.кв., приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м. та приміщення загального користування площею 0,394 кв.м., які знаходяться по в АДРЕСА_1.

Крім того, судом правильно звернуто увагу, що згідно з протоколом про проведення електронних торгів № 1053 від 4 серпня 2014 року на електронних торгах було реалізовано нежитлове приміщення № 5, 5а, 5в загальною площею 160,4 м.кв., яке придбав ОСОБА_6, а згідно з Актом державного виконавця про проведення електронних торгів від 15.08.2014р. на прилюдних торгах відповідачу ОСОБА_6 було продано нежитлове приміщення № 5, 5а, 5в загальною площею 160,4 м.кв. та приміщення спільного користування площею 24,6 м.кв. і приміщення загального користування площею 0,394 м.кв., хоча приміщення спільного користування площею 24,6 м.кв. і приміщення загального користування площею 0,394 м.кв. на електронні торги не виставлялись і щодо них не проводилась оцінка їх вартості.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про порушення процедури проведення електронних торгів, що є самостійною підставою для визнання їх недійсними та підставно задовольнив позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не спростовують висновку, суду першої інстанції, а тому підстав для її задоволення не має.

Згідно ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 березня 2019 року.

Головуючий : Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк