РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/415/17

Провадження № 2/414/34/2019

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретаря: Пугачової К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кремінна цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) 03 березня 2017 року звернувся до суду із позовом, який уточнив 20 листопада 2018 року (а.с.180-187), в обґрунтування якого посилається на те, що на підставі договору про надання банківських послуг б/н від 24 квітня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобовязань, станом на 31 жовтня 2018 року загальна сума заборгованості становить 499 425 грн. 41 коп. від якою слід відрахувати вже стягнуту рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 01 квітня 2015 року суму 23 931 грн. 87 коп., тобто розмір заборгованості становить 475 493 грн. 54 коп. яка складається з: 472 687 грн. 77 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2 805 грн. 77 коп. заборгованості за пенею та комісією.

Але просить стягнути з боржника частину заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 105 944 грн. 72 коп. та сплачені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, на електронну пошту суду вдруге надіслав клопотання про перенесення судового засідання для підготовки Банком відповіді на відзив відповідача (а.с. 203, 251). Суд вирішив розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі повторної неявки у судове засідання незалежно від причини. Крім того, в матеріалах справи вже міститься відповідь представника позивача ОСОБА_3 на відзив (а.с. 233-239).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, у заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги Банку не визнав та надав відзив на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Статтею 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Докази, які надані суду, свідчать про наступне.

Банк та ОСОБА_1 24 квітня 2007 року уклали договір про надання банківських послуг б/н (а.с. 13), згідно до умов якого позивач надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» №113747, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

З умовами кредитування та тарифами по банківським карткам відповідач ознайомлений (а.с. 13 зв.).

У той же час додані до позову Умови та правила надання банківських послуг /далі Умови/ не містять підпису відповідача, тому не можна зробити висновок, що саме з цими Умовами був ознайомлений ОСОБА_1 при підписанні анкети-заяви.

Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 188-194) станом на 31 жовтня 2018 року розмір заборгованості, з відрахуванням вже стягнутої за рішенням суду суми заборгованості, становить 475 493 грн. 54 коп. яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 0 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 472 687 грн. 77 коп., заборгованість за пенею та комісією 2 805 грн. 77 коп. Заборгованість до стягнення складає 105 944 грн. 72 коп.

У постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. З огляду на вказане ОСОБА_4 Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, відповідно до постанови ОСОБА_4 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 01 квітня 2015 року у цивільній справі № 414/535/15-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № б/н від 24 квітня 2007 року, згідно якого з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 931 грн. 87 коп., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 16 044 грн. 72 коп., заборгованості по процентах у розмірі 7 416 грн. 58 коп. та комісії у розмірі 470 грн. 57 коп.

Вказане рішення суду №414/535/15-ц, провадження №2/414/246/2015 у справі між тими самими сторонами з приводу одного и того ж договору про надання банківських послуг, яким з ОСОБА_1 вже стягнуто заборгованість за тілом кредиту, процентам та комісії, набрало законної сили. Отже перше звернення Банку з позовом про стягнення заборгованості за договором від 24 квітня 2007 року припинило право останнього нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.

Необхідно також зауважити, що у вищевказаній справі заява-анкета не містить розміру базової процентної ставки за кредитним лімітом, але до справи, яка розглядається, надана заява-анкета, де вказаний цей розмір у 3 відсотка на місяць. Умови та правила надання банківських послуг у справі №414/535/15-ц суттєво відрізняються від умов та правил, які містяться у справі, яка розглядається.

Крім того, з позовної заяви та наданих до неї документів не можливо зробити висновок про строк дії договору між сторонами, що ускладнює з визначенням строку дії кредитної лінії для продовження кредитних відносин між ними до моменту предявлення позову. Тому не можливо зрозуміти, чи переукладався кредитний договір та на яких умовах.

За правилами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог.

Відповідно до вимог ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтвердили його вимоги.

Отже позовні вимоги, викладені в уточненій заяві суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Ковальов