Справа номер 487/3366/18
Провадження номер 22-ц/812/149/19 Головуючий суду першої інстанції - Біцюк А.В.
Категорія 24 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідача - Кучерявої Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 листопада 2018 року, ухвалене о 13 год.04 хв. під головуванням судді Біцюка А.В. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання протиправними дій щодо складання акту про порушення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_3 подала до суду позов до відповідача про визнання протиправними дій працівників АТ «Миколаївобленерго» щодо складання акту про порушення №К 0587 від 10.05.2018 року, в якому зазначала про незгоду з актом, виходячи з наступного.

10 травня 2018 року представниками АТ «Миколаївобленерго» за її відсутності без надання наказу про планову перевірку будинку було складено вказаний акт про порушення позивачем правил користування електричною енергією у квартирі АДРЕСА_1, де їй належить лише 2/3 частини. Інша частина квартири належить ОСОБА_6, який здав квартиру в найм без її згоди.

Відповідно до змісту акту порушення полягало у самовільному підключенню електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електромережі, яка є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку поза прибором обліку, яке неможливо виявити при контрольному огляді прибору обліку.

ОСОБА_3 вказувала, що вказаний акт складений із посиланням на положення Правил користування електричної енергії, які не мають відношення до зазначеного підзаконного акту.

Також, позивачем зазначено, що на момент складання акту вона не мала доступу до належної їй квартири у зв'язку із перешкодами, які їй чинили особи, що там проживали та інший співвласник. У зв'язку з цим вона не могла здійснити дії, що призвели до порушень, викладених в акті.

А тому, підстав для складання відносно неї акту про порушення правил користування електричною енергією не було.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просила визнати протиправними дії працівників АТ «Миколаївобленерго» щодо складання акту про порушення №К0587 від 10 травня 2018 року.

Заперечуючи проти задоволення позову, АТ «Миколаївобленерго» у своєму відзиві зазначало, що договір про постачання електроенергії було укладено саме з позивачем, жодних заяв від неї щодо припинення енергопостачання до її квартири від неї не надходило, а тому відповідальність за порушення правил користування електричною енергією покладається саме на неї.

Крім того, відповідачем зауважено, що ОСОБА_3 факту порушення правил користування електричною енергією не заперечувала, а лише зазначила, що воно було вчинено наймачами житлового приміщення.

Відповідач наголошував, що складання вищезазначеного акту жодних прав позивача не порушує, а тому її позовні вимоги є безпідставними.

Посилаючись на зазначене, АТ «Миколаївобленерго» просило відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що акт про порушення Правил користування електричною енергією складено представниками АТ «Миколаївобленерго» у відповідності з положеннями вищезазначених правил. Акт за своєю природою є документом, що фіксує певні обставини. Причини, які призвели до виникнення таких обставин не є предметом, який підлягає фіксуванню в акті.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначала, що вона не може нести відповідальність за виявлене працівниками АТ «Миколаївобленерго» порушення правил користування електричною енергією, оскільки воно було вчинено не її діями, а діями мешканців, що проживали у квартирі з дозволу іншого співвласника, який до участі у справі в якості третьої особи залучено не було.

Посилаючись на форс-мажорні обставини, які виникли внаслідок неправомірних дій інших осіб, ОСОБА_3 вказувала на звільнення її від відповідальності за виявлене порушення правил.

Також позивачем наголошено на тому, що строк укладеного між нею та відповідачем договору від 26 січня 2010 року закінчився 26 січня 2014 року. Нового договору нею не укладалось.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, АТ «Миколаївобленерго» надало відзив, у якому зазначало, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 належить 2/3 частки квартири, ОСОБА_6 - 1/3 частки.

26 січня 2010 року між позивачем та АТ «Миколаївобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією за вказаною адресою (а.с.36).

10 травня 2018 року трьома контролерами АТ «Миколаївобленерго» проведено перевірку дотримання споживачами за зазначеною адресою правил користування електричною енергією.

За результатами проведення перевірки представниками відповідача виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357 (далі - ПКЕЕН №1357), а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електромережі, яка є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою з порушенням схеми обліку поза прибором обліку, яке неможливо виявити при контрольному огляді прибору обліку.

За вказаним фактом 10 травня 2018 року трьома представниками енергопостачальника складено акт №К 0587 про порушення ПКЕЕН №1357. Позивач після складання акту написала на ньому свої зауваження про те, що в квартирі не проживає з 30.03.2018 року. Квартира іншим співвласником без її згоди здана в найм.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24 липня 2018 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про вселення до вищезазначеної квартири.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Пунктом 53 ПКЕЕН №1357 передбачається, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Згідно з п.п.4.1, 4.2, 4.5-4.8 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 р. за №782/12656, факт виявлених представниками енергопостачальника електричної енергії за регульованим тарифом (далі - енергопостачальник) порушень споживачем вимог ПКЕЕ або ПКЕЕН оформлюється актом про порушення. Акт про порушення складається у присутності споживача представниками енергопостачальника, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред'явлення ними службових посвідчень на місці виявлення порушень. У разі відмови споживача від підписання акта про порушення про це зазначається в акті про порушення. Акт про порушення без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Споживачі та представники енергопостачальника під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень, про що зазначається в акті про порушення. Акт про порушення оформляється згідно з формою, наведеною в додатку 3.

Акт про порушення складається у двох примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень ПКЕЕ. Працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов'язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

В акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення.

В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

Згода або незгода споживача із зафіксованим в акті про порушення фактом пошкодження пломб або розрахункових приладів обліку фіксується в акті про порушення.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.

Відповідно до абзацу 12 частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на викладене оскарження акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не є ефективним способом захисту прав, як і визнання вимоги про оплату збитків незаконною, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Складений відповідно до вимог вказаних вище ПКЕЕН №1357 відповідачем акт є лише фіксацією необлікованого використання електроенергії, у разі виникнення спору про право він буде наданий як доказ, який повинен оцінюватись судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зазначений висновок неодноразово був викладений у постановах суду касаційної інстанції, серед них від 06.06.2011 року у справі №6-4ц11, від 12.09.2011 р. у справі №6-25цс11, від 08.08.2018 р. у справі №285/1893/17, від 26.09.2018 р. у справі №306/2659/16-ц.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є правильним.

Судом обґрунтовано констатовано, що дії працівників енергопостачальника щодо складання акту були здійсненні з дотриманням вищевикладених вимог законодавства. Акт підписано трьома працівниками енергопостачальника. Він вручений позивачу, яка внесла до нього зауваження, що будуть оцінюватися судом при розгляді можливого позову про стягнення збитків.

Акт про порушення правил користування електричною енергією є лише фіксацією порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання вказаних правил, і буде виступати доказом, який у разі виникнення спору буде оцінюватися судом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 22 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 16 січня 2019 року.