03 квітня 2019 року місто Чернігів
Провадження№2-др/751/7/19
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.
секретаря судового засідання Дасюк Н.В.
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс»
третя особа ОСОБА_3
представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_3
представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова заяву представника відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс» ОСОБА_5 про вирішення питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики,
ВСТАНОВИВ :
Представник відповідача ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики. Зазначила, що 18.03.2019 року було прийнято рішення, однак не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, так як в матеріалах справи були відсутні платіжні доручення щодо сплати за проведення експертизи та акт про прийняття передачу наданої правової допомоги.
Учасники справи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи, відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1 ст.246 ЦПК України).
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Частиною 3 передбачено, що у випадку, визначеному ч. 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення , якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Як вбачається із матеріалів справи рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс», третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики відмовлено повністю (т.2 а.с.153-160). При винесенні вказаного рішення не було вирішено питання про понесені відповідачем судові витрати.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України.
За правилами ч. 2 цієї статті судові витрати, повязані з розглядом справи, крім судового збору, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.
До витрат, повязаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та повязані з проведенням експертизи (п. 1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Як вбачається з матеріалів справи правничу допомогу відповідачу - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс» на підставі договору про надання правової допомоги від 16 січня 2017 року надавала адвокат ОСОБА_5 (т.1 а.с.32-33).
Згідно п.5.1 договору, вартість за надання правової допомоги складає 5 000 грн, які сплачуються не пізніше 31.01.2017 року.
Також, до договору надано розрахунок оплати витрат за правову допомогу від 16.01.2017 року (т.1 а.с.34), акт про прийняття передачу наданої правничої допомоги від 01.03.2019 року (т.2 а.с.171), оригінал квитанції №3 від 20.01.2017 року на суму 2 500 грн (т.1 а.с.43) та платіжне доручення №1103 від 19.01.2017 року про сплату за надані послуги 2 500 грн (т.1 а.с.44).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника відповідача, стягнувши з позивача на користь відповідача судові витрати, повязані із наданням професійної правничої допомоги в сумі 5 000 грн.
Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат, повязаних із проведенням експертного дослідженні в сумі 1 584 грн, з наступних підстав.
Під час розгляду справи ухвалою суду від 06.04.2017 року призначалась судова почеркознавча експертиза, за яку відповідачем сплачено 1 584 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1218 від 08.06.2017 року (т.1 а.с.111-112, т.2 а.с.167).
Однак, враховуючи, що судом не прийнято до уваги висновок експерта за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи від 31.08.2017 року №2292-2294/17-24, оскільки викликав сумніви в його правильності, а тому відсутні підстави для стягнення з позивача витрат за проведення даної експертизи в розмірі 1 584 грн.
Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення 8 035,20 грн витрат за експертизу, за таких підстав.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представником відповідача після ухвалення судового рішення від 18.03.2019 року протягом пяти днів надано платіжне доручення №57 від 31.01.2018 року про оплату відповідачем ТОВ «Чернігівтранс» 8 035,20 грн витрат за експертизу (т.2 а.с.169).
За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з позивача понесених відповідачем зазначених витрат, повязаних з проведенням експертизи.
Враховуючи викладене, заява представника відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс» ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 76, 77, 81, 141, 246, 259, 263, 264, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс» ОСОБА_5 про вирішення питання про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Чернігівтранс» 5 000 (пять тисяч) грн 00 коп витрат на правничу допомогу.
В іншій частині заяви відмовити.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст додаткового рішення складено 08 квітня 2019 року.
Суддя Н. В. Маслюк