Справа № 340/349/18
Провадження № 22-ц/4808/54/19
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Турів О.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановленого рішенням суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Верховинського районного суду, постановлене у складі судді Бучинського А.Б. 18 жовтня 2018 року в смт. Верховині,

в с т а н о в и в :

22.06.2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановленого рішенням суду.

В заяві зазначив, що рішенням Верховинського районного суду від 24.10.2014 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття.

Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього в другому шлюбі народився син ОСОБА_6, крім якого на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що потребує більших матеріальних витрат і що свідчить про зміну як сімейного, так і матеріального стану, позивач просив змінити розмір аліментів, визначений вказаним рішенням суду на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/15 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Верховинського районного суду від 18 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду.

Зазначає, що суд, правильно встановивши наявність обставин щодо зміни його сімейного стану, а саме укладення другого шлюбу та народження другої дитини, дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, посилаючись на іншу обставину - відсутність істотного погіршення його матеріального становища, як платника аліментів. Таким чином суд допустив порушення вимог статей 182, 192 СК України, за змістом яких для зміни розміру аліментів достатньо однієї з обставин, визначених у ст. 192 СК України.

Судом не враховано, що на даний час від двох шлюбів у нього троє рідних дітей, друга дружина не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років, разом з ними також проживає та перебуває на його утриманні син його другої дружини, а отже весь тягар утримання сім'ї покладено на нього. Тому подальше стягнення з нього аліментів на утримання однієї дитини розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку є несправедливим та ставить у нерівне становище інших членів його сім'ї.

Суд безпідставно взяв до уваги доводи його колишньої дружини про те, її витрати на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, становлять 8000 грн. на місяць, оскільки такі не підтверджені жодними належними доказами.

Також апелянт зазначає, що в позовній заяві він просив змінити розмір аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, оскільки на дату подання позовної заяви були внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте суд наведеного не врахував, у зв'язку з чим ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила.

Зазначила, що апелянт не навів жодних доказів погіршення свого стану здоров'я чи матеріального становища, а також недостовірно зазначив інформацію про сукупний дохід його сім'ї, оскільки не вказав, що крім доходів, зазначених у його довідці про доходи, його дружина отримує матеріальну допомогу на дитину до досягнення нею трьохрічного віку.

Також вказала, що апелянт не бере участі у вихованні сина, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а тому немає підстав для зменшення розміру аліментів.

Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, як платника аліментів, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку позивача щомісячно є оптимальними і цей розмір не є завищеним при даних обставинах справи, а тому немає підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що з 14.01.2009 року по 02.02.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і у них є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення сторін проживає з відповідачкою та перебуває на її утриманні.

Рішенням Верховинського районного суду від 24.10.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 1/4 частині зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 19.08.2014 року (а.с.3-4).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні роз'яснення надані Пленумом Верховного Суду України в п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за змістом якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Встановлено, що 08.06.2013 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 (а.с.5, 8-9).

В даному шлюбі у позивача народились дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6, 7).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Путильської селищної ради Чернівецької області №1632 від 14.06.2018 року, до складу сім'ї ОСОБА_3 входять: дружина ОСОБА_11, син дружини ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

З довідки про заробітну плату та інші доходи №776 від 14.06.2018 року, виданої бухгалтерією КЗ «Путильська райлікарня», вбачається, що дохід позивача ОСОБА_3 за період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року становив 35 856,61 грн. (а.с.10).

Дружина позивача - ОСОБА_11 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Правильно встановивши наведені обставини справи, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначеного рішенням Верховинського районного суду від 24.10.2014 року.

Враховуючи зміни сімейного стану позивача, а також те, що на даний час на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, та враховуючи розмір документально підтвердженого доходу позивача, а також ту обставину, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням Верховинського районного суду від 24.10.2014 року на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/5 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

За змістом ст. 192 СК України у разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред'явлення позову.

Крім того, у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз'яснено про те, що у новому розмірі, визначеному відповідно до ст. 192 СК України, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, аліменти у зміненому розмірі підлягають до стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 зазначеної статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що відповідачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Верховинського районного суду від 18 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановленого рішенням суду, задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Верховинського районного суду від 24 жовтня 2014 року на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/5 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року