ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 2/2506/918/11

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/206/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Кривопиша Я.О.,

за участю: представника боржника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи Філатової Н.А. (в режимі відео конференції)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 грудня 2018 року, постановлену в складі судді Логвіної Т.В. у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про заміну сторони виконавчого провадження,

боржник - ОСОБА_4, заінтересовані особи - Центральний відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

дата складання повного тексту: 08 грудня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Заявник просив замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим 18 травня 2011 Деснянським районним судом м.Чернігова по справі №2/2506/918/11, згідно якого з ОСОБА_4 на користь банка солідарно підлягає стягненню 12520,13 євро.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2011 року з ОСОБА_4 на користь банка стягнуто заборгованість за відсотками в розмірі 12520,13 євро за кредитним договором № 012/03/1/071 від 24 липня 2003 року. На підставі зазначеного рішення було відкрито виконавче провадження №462236894, яке перебуває на виконанні, державним виконавцем вчиняються заходи примусового виконання. Згідно договору про відступлення прав вимог №140/11/210 від 09 серпня 2018 року право вимоги за договорами, вказаними в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, в тому числі і за кредитним договором №012/03-1/071, укладеним 24 липня 2003 року з ТОВ «Інтрансавтострой», в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, а набувач прийняв від банка права вимоги у обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги. Заявник вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» набуло права вимоги за кредитним договором, а також за договором поруки, укладеним між Банком та ОСОБА_4 24.07.2003 р., які були предметом розгляду справи №2/2506/918/11, та відповідно до положень ст.ст. 55, 442 ЦПК України, ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» суд має замінити сторону у виконавчому провадження на її правонаступника.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 грудня 2018 року заяву ПАТ «Райффайзен банк Аваль» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим 18 травня 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова по справі № 2/2506/918/11 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості в розмірі 12520,13 євро.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про зміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що сума заборгованості по кредитному договору з ОСОБА_4 була стягнута, як із солідарного поручителя ПВКП «Інтрансавтострой» / ТОВ «Інтрансавтострой» (основний боржник). 29 березня 2012 року правлінням АТ «Райффайзен Банк «Аваль» була прийнята постанова №П-59/3 щодо списання за рахунок сформованого резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банку безнадійної кредитної заборгованості, в тому числі згідно п.173 була списана заборгованість ТОВ «Інтрансавтострой».

ОСОБА_4 вважає, що списання заборгованості боржника банком проведена самостійно, на свій власний розсуд, без повідомлення про це позичальника та поручителів, тому банк скористався своїм правом та не може продовжуватися робота щодо відшкодування списаної безнадійної заборгованості за рахунок резерву.

ОСОБА_4 наголошує на тому, що суд першої інстанції не звернув уваги, що Постановою Національного банку України №737 від 27 жовтня 2015 року визнано такою, що втратила чинність постанова Національного банку України №172, якою затверджено «Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву», тобто ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» починаючи з 27 жовтня 2015 року втратив право продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Скаржник посилається на ухвалу ВССУ від 28 січня 2015 року по справі № 6-40809вс14, в якій зроблено висновок, що у разі віднесення банком заборгованості після неплатежів в категорію проблемних, а потім списання її і отримання компенсації чи відшкодування (наприклад, за рахунок резервів або перепродажу його колекторській компанії»), то банк не має права згодом звертатися до позичальника з погашенням. Вважає, що обов'язок ОСОБА_4 перед ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» відсутній у зв'язку з його припиненням, а тому відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Крім того, особа яка подає апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції також не врахував той факт, що ТОВ «Інтрансавтострой» подало позовну заяву до Господарського суду м. Києва про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09 серпня 2018 року №140/11/210 укладеного між АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ТОВ «ФК «Форінт» за кредитними договорами, що є підставою для зупинення розгляду питання щодо заміни сторони у виконавчому провадження щодо поручителя ОСОБА_4 у даній справі.

Зазначає, що звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду м. Києва по справі №910/11531/18. В зазначеному клопотанні посилався на те, що у господарській справі вирішується питання дійсності договору, отже можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених вимог у даній справі - про заміну стягувача у виконавчому листі, а результат вирішення господарського спору може вплинути на вирішення даного цивільного спору, однак суд першої інстанції неправомірно відмовив ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про зупинення провадження.

Також ОСОБА_4 зазначає, що посилання ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» на те, що він фактично вибув як стягувач та кредитор, не можуть бути прийняті судом до уваги, враховуючи той факт, що ТОВ «Інтрансавтострой» оспорює договір, на підставі якого відбулося вибуття банку із зобов'язання.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу директор ТОВ «ФК «Форінт» - В.А. Островський просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У наданий судом строк інші учасники судового розгляду відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» суд першої інстанції виходив з того, що згідно приписів статей 512, 514, 517, 1077 ЦК України АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 012/03-1/071, укладеним 24 липня 2003 року з ТОВ «Інтрансавтострой» та за всіма забезпечувальними договорами, зокрема за договорами поруки, а отже вибув із правовідносин за вказаними договорами, в результаті чого виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні АТ «Райффайзен Банк Аваль», як стягувача за виконавчими листами.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 лютого 2011 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягнуто з ОСОБА_4 на користь банка заборгованість за відсотками в розмірі 12520,13 євро за кредитним договором № 012/03-1/071 від 24 липня 2003 року, справа №2/2506/918/11 (а.с. 53-54).

З метою примусового виконання вищезазначеного рішення 18 травня 2011 року Деснянським районним судом м.Чернігова було видано виконавчий лист (а.с. 89) та відкрито виконавче провадження № 46236894 відносно ОСОБА_4 (а.с. 115).

Також апеляційним судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Форінт» 09 серпня 2018 року укладено Договір № 140/11/210, за умовами якого Банк передав ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги за кредитними договорами, вказаними в Реєстрі кредитних операцій до відступлення, в тому числі і кредитним договором №012/03-1/071, укладеним 24 липня 2003 року з ТОВ «Інтрансавтострой» в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, а набувач прийняв від банка права вимоги в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги (а.с. 116-122).

У зв'язку з відступленням прав вимоги за кредитними договорами в той же день між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Форінт» також були укладені договори про відступлення прав за всіма забезпечувальними договорами, в тому числі договорами поруки (а.с. 123-125).

Згідно договору про відступлення прав за договорами поруки №140/11/211 від 09 серпня 2018 року, банк відступив та передав, а ТОВ «ФК «Форінт» прийняло та набуло права за договорами поруки, в тому числі за договором, укладеним між банком та ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №012/03-1/071, укладеним 24 липня 2003 року з ТОВ «Інтрансавтострой». На підтвердження переходу права вимоги заявником надано витяг з Реєстру відступлених прав вимоги до договору №140/11/210 від 09 серпня 2018 року, витяг з Реєстру договорів поруки до договору про відступлення прав за договорами поруки №140/11/211 від 09 серпня 2018 року (а.с. 122, 125)

На підтвердження виконання договору №140/11/210 щодо сплати ТОВ «ФК «Форінт» вартості прав вимоги на рахунок Кредитора надано копію платіжного доручення №16516103 від 09 серпня 2018 року (а.с. 126).

На підтвердження виконання умов договору №140/11/210 від 09 серпня 2018 року щодо зобов'язання банка протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення прав вимоги оформити, підписати та здійснити розсилку позичальникам повідомлень про відступлення, надано належним чином посвідчені копії: повідомлення про відступлення прав вимоги за вих. №140/8/1161 від 10 серпня 2018 року; списку №1 згрупованих поштових відправлень листів від 11 серпня 2018 року; фіскального чеку від 13 серпня 2018 року до списку №1(а.с. 127, 128-129, 129 зворот).

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається заміна кредитора. Через таку заміну кредитора відбувається вибуття однієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і проводиться її заміна належним кредитором.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни сторони виконавчого провадження у разі заміни кредитора у зобов'язанні, оскільки відповідно до вимог статей 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов'язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із зазначених норм, зокрема, п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Також згідно ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість по кредитному договору, за яким ОСОБА_4 був поручителем, списана за рахунок сформованого резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банку безнадійної кредитної заборгованості, тому банком не може продовжуватися робота щодо відшкодування списаної безнадійної заборгованості за рахунок резерву, апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки прощення боргу внаслідок прийняття банком рішення про списання безнадійної заборгованості не відбувається. Згідно ст.605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Поняття прощення боргу не є тотожним визначенню списання безнадійної заборгованості, оскільки безнадійна заборгованість за банківським кредитом є категорією бухгалтерського обліку у банках. Списанням безнадійної заборгованості банк не відмовляється від отримання коштів, що можуть надійти для погашення заборгованості, і не звільняє боржника від виконання зобов'язань за договором.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції того факту, що ТОВ «Інтрансавтострой» подало позовну заяву до Господарського суду м.Києва про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09 серпня 2018 року №140/11/210 укладеного між АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та ТОВ «ФК «Форінт» за кредитними договорами, що є підставою для зупинення розгляду питання, також не приймаються апеляційним судом до уваги, враховуючи наступне.

Виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), кредитні договори, договори поруки та договори про відступлення прав вимоги в судовому порядку недійсними не визнавались, а тому є чинними і підлягають виконанню, а відтак відсутні законні підстави для відмови заявникові у заміні стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до цитування правових норм матеріального та процесуального права, та суб'єктивного, невірного тлумачення даних норм та маніпулювання ними у викладенні обставин справи ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, підстави для скасування ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 грудня 2018 року - відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 січня 2019 року.

Головуючий: Судді: