Справа № 185/2264/18
Провадження № 2/185/281/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 січня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В

23 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив суд визнати виконавчий напис, вчинений 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 11223, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк грошові кошти у сумі 76402 грн. 56 коп., таким, що не підлягає виконанню, та судові витрати покласти на Відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.11.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 11223, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк грошові кошти у сумі 76402,56 грн., з урахуванням:

- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3203,48 грн.;

- заборгованості за відсотками у розмірі 64554,67 грн.;

- заборгованості з комісії та пені у розмірі 4530,00 грн.;

- заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.;

- заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3614,41 грн.

Вважає, що підставами для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є наступні. Нотаріально посвідченого договору між ним та Відповідачем не існує, а отже виконавчий напис взагалі не могло бути видано, оскільки в тексті Виконавчого напису зазначено, що заборгованість Позивача виникла по Кредитному договору від 12 жовтня 2011 року, який укладено між ним та Відповідачем. Зазначає, що в 2011 році він звернувся до Відповідача для оформлення платіжної картки з кредитним лімітом, після виконання необхідних формальностей у відділенні банку, він отримав відповідну платіжну картку, кредитний договір він не підписував. Вважає, що кредитний договір як такий ним взагалі не підписувався, тому виключає можливість існування нотаріально посвідченого кредитного договору між ним та Відповідачем. Тому Відповідач не міг надати приватного нотаріусу ОСОБА_2 оригінал нотаріально посвідченого договору, а тому безспірність заборгованості його перед Відповідачем не було підтверджено на момент вчинення виконавчого напису. Також вважає, що при вчиненні виконавчого напису не підтверджено безспірність заборгованості, оскільки Відповідач жодного разу не звертався до нього та не надсилав на його адресу будь-яких листів про наявність заборгованості або вимог щодо її погашення. Тому, з огляду на неповідомлення Відповідачем Позивача про наявність у нього заборгованості та її розміри, він не був обізнаний та не міг заперечувати проти заборгованості та її розміру.Вважає, що заборгованість за штрафними санкціями є набагато більшою, ніж заборгованість за тілом кредиту, оскільки він, знаючи про розмір заборгованості, яка визначена Відповідачем, звернувся б до суду за захистом своїх прав, так як вважає, що нарахування такої суми заборгованості є зловживанням Відповідачем своїм правом. Також вважає, що з моменту виникнення права вимоги минуло більше, ніж 3 роки, оскільки Відповідач звернувся до нотаріуса в той час, коли трирічний строк з моменту виникнення права вимоги вже сплинув, тому що в тексті Виконавчого напису зазначено: Стягнення здійснюється за період з 12 жовтня 2011 року по 30 червня 2017 року. , і тому вважає, що днем виникнення права вимоги є 12.10.2011 року, а 12.10.2014 року сплинув трирічний строк для вчинення виконавчого напису, і лише 16.11.2017 року - вчинено виконавчий напис. З огляду на вищевикладене, вважає, що нотаріус вчинила виконавчий напис з порушенням строків, визначених чинним законодавством України, а тому оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Тому враховуючи вищенаведене вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом ОСОБА_2 допущено порушення ст. 88 Закону України Про нотаріат та п 1.2. глави 16 Порядку, а саме вчинено виконавчий напис за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідно до якої забезпечено позов по цивільній справі 185/2264/18, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за №11223, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Притватбанк», боргу у розмірі 78202,56 грн., у виконавчому провадженні ВП №55652153.

У судове засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений про місце, дату та час слухання справи належним чином. Проте від останнього на адресу суду було зроблено телефонне повідомлення шляхом його фіксації телефонограмою, відповідно до якого представник відповідача просить суд розглядати справу за їх відсутності, та те, що він заперечує проти задоволення позовних вимог. Письмовий відзив на позов надавав.

Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, та на виконання ухвали суду від 15.06.2018 року про витребування копій документів по цивільній справі 185/2264/18, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності з копіями відповідних документів.

Представник третьої особи Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився,про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов, телефонограму представника відповідача, вислухавши пояснення представника позивача, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних підстав.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером № 11223, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Притватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 12 жовтня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30.06.2017 року, грошових коштів у сумі 78202,56 грн., з урахуванням:

- заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3203,48 грн.;

- заборгованості за відсотками у розмірі 64554,67 грн.;

- заборгованості з комісії та пені у розмірі 4530,00 грн.;

- заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.;

- заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3614,41 грн.

Стягнення здійснюється за період з 12 жовтня 2011 року по 30 червня 2017 року.

Також з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Притватбанк» стягнуто витрати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, у розмірі 1800,00 грн.(арк.с.52).

На підставі вищевказаного виконавчого напису державним виконавцем Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 26 січня 2018 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Притватбанк» боргу у розмірі 78202,56 грн.(арк.с.6).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік).

Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Пунктом 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

В матеріалах справи наявний доказ на підтвердження того, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Притватбанк» направляв позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобовязання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобовязань(арк.с.57-58), що дає суду можливість дійти висновку, що банк намагався повідомити ОСОБА_1 про наявність заборгованості по кредитному договору, хоча це й не може свідчити про те, що ОСОБА_1 отримав саме цю вимогу, і був вчасно ознайомлений зі змістом цієї вимоги.

Судом при дослідженні витребуваних документів на виконання ухвали суду від 15.06.2018 року у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, на підставі яких був виданий виконавчий напис за реєстровим номером № 11223 від 16 листопада 2017 року, встановив, що приватний виконавиць порушив пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме вищенаведений виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі не оригіналу Кредитного договору від 12 жовтня 2011 року, а на його копії, оскільки на ньому міститься відмітка(штамп) банку «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Притватбанк» ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ»(арк.с.54), окрім цього розрахунок заборгованості за цим Кредитним договором(арк.с.55-56) наданий нотаріусу на підставі якого також приймалось рішення нотаріусом про видачу вищезазначеного нотаріального напису, не є у розумінні п. 2 «Правил» випискою з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки відповідно до Підпункту 6 Пункту 8 розділу 2 Постанови НБУ № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 року вбачається, що виписка з рахунку боржника це банківський документ, який надається банком громадянину - користувачу про рух коштів за його рахунком, періодичність та порядок їх отримання, а тобто не є тим документом на підставі якого нотаріус може видати нотаріальний напис, оскільки з вищенаведених документів не вбачається підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Також нотаріус не з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 12 жовтня 2011 року по 30 червня 2017 року, проте суд дослідивши заяву-звернення від банка до нотаріуса де зазначено, що банк просить нотаріуса видати виконавчий напис на підставі копій документів, та де зазначено, що ця заява направлена банком на адресу нотаріуса 25.07.2017 року, а виконавчий напис виданий нотаріусом лише 16.11.2017 року, а з розрахунку заборгованості наданої банком вбачається, що останню плату у розмірі 20 грн. боржник здійснив 12.06.2014 року, і після цього жодного разу не здійснював платежів на погашення заборгованості, а тобто навіть якщо, брати до уваги цей розрахунок заборгованості, то з 12.06.2014 року до дати звернення банку до нотаріуса та видачі нотаріусом напису, пройшло більше трьох років, і тобто збіг строк позовної давності.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Та виходячи з вищенаведеного суд ставиться критично до відзиву на позов, на підставах вищенаведеного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач сплатив при подачі позову судовий збір у сумі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією(арк.с.1) та сплатив судовий збір у сумі 352,40 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що підтверджується квитанцією(арк.с.10), то суд приходить до висновку, що судові витрати на сплату судового збору покласти на відповідача, оскільки позов задоволено повністю.

Керуючись ст. ст.263, 264, 265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Павлоградський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований в реєстрі за № 11223, про стягнення з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк грошові кошти у сумі 76402 грн. 56 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (), судовий збір на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) в сумі 1057,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_3