Справа № 184/1858/18
Номер провадження 2/184/35/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гукової Р.М,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (Дніпропетровська обл., м. Покров, вул. Руднічна,13) до відповідача 1: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2), відповідача 2: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; фактично проживає в Автономній Республіці Крим) про зменшення розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Орджонікідзевського міського суду від 23.01.2013р. по справі №184/376/13-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішення суду та до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Орджонікідзевського міського суду від 26.03.2013р. по справі №428/4450/12 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з дня набрання чинності рішення суду та до досягнення дитиною повноліття; після досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 повноліття стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 20.09.2019р. та до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги, які підтримані позивачем в судовому засіданні в повному обсязі, мотивує тим, що на даний час змінився його матеріальний стан, оскільки на час винесення рішень про стягнення з позивача аліментів, він був підприємцем, а зараз він не працює, отримує лише пенсію. Окрім цього, в позивача змінився сімейний стан - він одружився з ОСОБА_6 та разом з нею виховує її малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6. У звязку з перебуванням позивача в зоні АТО, в нього погіршився стан здоровя, а тому останній потребує постійне лікування та матеріальну допомогу. Таким чином, стягнення з позивача аліментів в розмірі 50% від його доходу є неприпустимим.

Відповідач ОСОБА_2 (ОСОБА_5) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав жодного доказу погіршення свого матеріального становища та стану здоровя після стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_5. Окрім цього, вказує, що позивач ухиляється від сплати аліментів, має велику заборгованість, їхня спільна дитина перебуває на обліку у лікаря хірурга з діагнозом ВПР хребта клиновидний хребет D XI та потребує дуже дороговартісної операції. Відповідач на даний час не працює, перебуває на обліку у лікаря ендокринолога, перенесла хірургічну операцію та потребує постійного медикаментозного лікування. А тому зазначає, що її та доньки матеріальний стан та стан здоровя погіршилися.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив не надала.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, рішенням Орджонікідзевського міського суду від 26.03.2013р. по справі №184/4450/12 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 19 листопада 2012 року до досягнення повноліття доньки (а.с.9).

Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 23.01.2013р. по справі №184/376/13-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини щомісяця, починаючи з 14 січня 2013 року до досягнення повноліття доньки (а.с.8).

У відповідності до ст..4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ст..2 коментованого кодексу унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу вимог цивільного процесуального законодавства, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У свою чергу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.

У відповідності до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас, слід зазначити, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, згідно ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У той же час, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Обґрунтовуючи підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів, позивач посилається на зміни в матеріальному та сімейному стані, а також погіршення стану здоровя.

Так, у судовому засіданні позивач пояснив, що на даний час він ніде не працює та отримує лише пенсію, також сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, при цьому на сплату аліментів із його доходу здійснюється відрахування у розмірі 50% на утримання його дітей, а тому коштів, які залишаються після стягнення аліментів не достатньо для задоволення його особистих потреб та потреб його сімї. Наведені обставини, на думку позивача свідчать про зміни його матеріального стану.

Проте такі посилання позивача суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, при ухваленні рішення Орджонікідзевським міським судом 23.01.2013р., відповідно до якого на користь ОСОБА_1 присуджено стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку ОСОБА_3, судом встановлено, що позивач самостійно займається вихованням дитини, ніде не працює, знаходиться у важкому матеріальному положенні, а відповідач, будучи пенсіонером, належної та достатньої матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, інших аліментів не сплачує та будь-яких стягнень із його заробітку доходу не здійснюється.

У свою чергу, при ухваленні рішення Орджонікідзевським міським судом 26.03.2013р., відповідно до якого на користь ОСОБА_2 присуджено стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку ОСОБА_3, судом встановлено, що позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, знаходиться у важкому матеріальному становищі, а відповідач, будучи рідним батьком дитини, будучи пенсіонером, будь-якої матеріальної допомоги не надає.

Із наведених судових актів слідує, що при вирішенні питання щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання його неповнолітніх дітей судом було встановлено, що останній є пенсіонером. Також слід зазначити, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2, за наслідками дослідження всіх доказів у справі, суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 щодо розміру аліментів, які остання просила стягнути у розмірі 1/3 з усіх видів доходу, та присудив до стягнення аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходу ОСОБА_3 Вказане рішення суду першої інстанції залишено в силі судом апеляційної інстанції згідно ухвали від 17.05.2013 року, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_3 про зменшення присуджених до стягнення аліментів із ? до 1/6 частини з усіх видів доходу, відхилено. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував, що відповідач сплачує аліменти на другу доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 за рішенням суду від 23.01.2013 року судова колегія вважає безпідставними, у звязку із тим, що про ці обставини відповідач не повідомив суд та не надав докази, і зазначені доводи не спростовують висновків суду та стосуються переоцінки доказів у справі.

У відповідності до ст..82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом було встановлено, що ОСОБА_3 у 2013 р. був пенсіонером, інших доходів не отримував.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріальне становище платника аліментів у порівнянні із 2013 роком не змінилось, оскільки і у 2013р. та у 2018 р. останній є пенсіонером.

Натомість наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості зі сплати аліментів свідчать про покращення матеріального стану позивача: розмір доходу позивача у 2013 році становить 2 529,47 грн., а у 2018р. 9 268,00 грн.

Крім того, позивач у судовому засіданні вказав, що він у 2014 році брав участь у проведенні АТО, а у 2016р. підписав контракт із Збройними Силами України, який був розірваний у 2018р. та також отримував дохід.

Водночас посилання позивача на те, що у 2013 році він здійснював підприємницьку діяльність, а даний час така діяльність припинена, суд вважає необґрунтованим, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного останнім суду не надано.

Також не надано жодних доказів, щодо сплати ним аліментних платежів на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Крім того, суд не бере до уваги твердження позивача про погіршення його стану здоровя, оскільки останній не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Окрім того, як зазначив в судовому засіданні сам позивач, у 2014р. - перебував безпосередньо в зоні АТО, в 2016р. - підписав контракт із ЗСУ про проходження військової служби, який у 2018р був розірваний. Тобто перебування позивача на військовій службі свідчить про те, що стан його здоровя не погіршився, оскільки при прийнятті на військову службу, особа проходить медичний огляд на придатність до військової служби.

Окрім цього, посилання позивача на зміну його сімейного стану у звязку з укладенням шлюбу не можуть бути підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, оскільки його дружина ІНФОРМАЦІЯ_10, тобто являється працездатною особою. Крім того сам позивач у судовому засіданні зазначив, що його дружина здійснює підприємницьку діяльність.

Посилання позивача на те, що підставою для зменшення розміру аліментів є та обставина, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина його теперішньої дружини, суд оцінює критично, оскільки батьком вказаної дитини є ОСОБА_8 та саме на ОСОБА_8, відповідно до приписів СК України, покладено обовязок щодо утримання дитини до її повноліття.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача на проведення стягнення із його доходу у розмірі 50% як на підставу для зменшення розміру аліментів, оскільки ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сімї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також у звязку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Разом з тим як свідчать матеріали справи, матеріальне становище відповідача ОСОБА_9 як одержувача аліментів змінилось в сторону погіршення, крім того значно погіршився стан здоровя дитини - ОСОБА_5, оскільки остання перебуває на Д-обліку у лікаря хірурга, потребує складної та дороговартісної операції, натомість як підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками заборгованості, позивач у повній мірі аліменти не сплачує, з огляду на що у нього утворилась заборгованість.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність змін у сторону погіршення у його матеріальному стані та стані здоровя, водночас, одруження позивача, на думку суду, не може єдиною підставою для зменшення розміру аліментів на утриманні неповнолітніх дітей позивача.

Отже, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 по задоволення не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12,13, 81, 141, 259,223, 264 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до відповідача 1: ОСОБА_1, відповідача 2: ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.01.2019р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_10