Справа № 206/7115/18
Провадження № 2-н/206/4/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2019 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, -
Представник заявника ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернувся до суду із заявою, у якій просить видати судовий наказ, за яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги.
На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом був зроблений запит до адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього ЦПК України.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких предявлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Згідно зі статтею 46 ЦПК України, усі фізичні та юридичні особи здатні мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність).
Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Між тим, Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до звернення до суду.
Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв'язку зі смертю після надходження заяви до суду/відкриття провадження у справі, тощо.
Отже правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов'язки одного із суб'єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
В той же час, матеріальне правонаступництво тісно пов'язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб'єктивного права або обов'язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Таким чином, процесуальне правонаступництво між боржником та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент перебування справи у провадженні судді цивільна правоздатність боржника не припинилася. В той же час, у даному конкретному випадку, спадкоємці померлого боржника (у разі їх наявності) не є його процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника, оскільки боржник помер до звернення стягувача із заявою про видачу судового наказу.
Беручи до уваги особливості наказного провадження, що передбачені цивільним процесуальним законодавством України, а також і те, що боржник за поданою заявою помер у 2016 році, тобто до моменту звернення стягувача із даною заявою, приходжу до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 55, 163, 164, ч. 1 ст. 165, 186, 260, 353 ЦПК України,
У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя К.С. Маштак