КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 357/4355/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/1354/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дубановської І.Д., у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

у/н справи 357/4355/18 № а/п: № 22-ц/824/1354/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Дубановська І.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом доБілоцерківської районної державної адміністрації Київської області, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2784 га, на якій розміщена нежитлова будівля з прибудовами (склад цех) літ. «2-Х», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 2,7580 га, на якій розміщені нежитлові будівлі літ. «2Ш-1» та літ. «2Щ-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позову зазначав, що між ним та територіальною громадою міста Біла Церква укладений договір купівлі-продажу № 3 від 13.11.2012 нежитлового приміщення літ. «2Ш-1», загальною площею 64,8 кв. м. та нежитлової будівлі літера «2Щ-1» загальною площею 62,5 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та в подальшому оформлено право власності на вказані будівлі. Відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 24.12.2009 по справі № 5/2590-09 за ним визнано право власності на нежитлову будівлю з прибудовами (склад цех) літ. «2-Х» площею 1 312,70 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та в подальшому оформлено право власності на вказану будівлю. Загальна площа належних йому нежитлових приміщень відповідно до технічних паспортів складає 1 312,7 кв. м. та 127, 3 кв. м, відповідно до земельних норм для обслуговування цих будівель необхідна земельна ділянка площею 0,2784 га та 2,7580 га відповідно. Земельна ділянка виділена в натурі, встановлені її межі, інтереси суміжних землекористувачів не зачіпаються. Він неодноразово звертався до органів державної влади та місцевого самоврядування з проханням оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,2784 га на якій знаходиться нежитлова будівля з прибудовами (склад цех) літ «2-Х» площею 1 312,7 кв.м. та земельну ділянку площею 2,7580 га на якій знаходяться нежитлові будівлі літ. «2Ш-1» та літ. «2Щ-1», загальною площею 127,3 кв. м., за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. Звернувшись до Білоцерківської райдержадміністрації, отримав відповідь лист вих. № 06-27/821 від 11.10.2016 про відмову та пропозицією звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання права на вищезазначені земельні ділянки.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2018 позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2784 га, на якій розміщена нежитлова будівля з прибудовами (склад цех) літ. «2-Х», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 2,7580 га, на якій розміщені нежитлові будівлі літ. «2Ш-1» та літ. «2Щ-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2018 у задоволенні заяви Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що позивач неодноразово звертався до господарського суду з приводу захисту нібито порушених прав та законних інтересів щодо визнання права власності на земельні ділянки. Натомість, а ні доказів порушених прав, а ні підстав для визнання права власності, так само як і відмову в праві користування земельними ділянками позивачем не було доведено. Не дано оцінку і тому факту, що позивач звертаючись до суду за захистом своїх прав вважає їх порушеними навіть не звертаючись до відповідача, а також свідомо приховує від суду той факт, що між ним та райдержадміністрацією 18.10.2013 укладено договір оренди земельної ділянки терміном на 10 років, яка перебуває в державній власності, загальною площею 2,7580 га. Ні ЗК України, ані будь-якими іншими нормативними актами на час виникнення спірних правовідносин безоплатна передача земельних ділянок державної чи комунальної форми власності у власність юридичним або фізичним особам не передбачена. Таким чином, у разі встановлення факту правомірного набуття особою права на нерухоме майно така особа набуває право на відповідну земельну ділянку, на якій воно розміщене, лише за наявності у попереднього власника майна належно оформленого права на цю земельну ділянку. Наявність на спірній земельній ділянці нерухомого майна не є безумовною підставою для безоплатної передачі земельної ділянки державної чи комунальної власності юридичній або фізичній особі у власність. Райдержадміністрація, як відповідач не була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи, а докази щодо належного повідомлення, які містяться в матеріалах справи, мають сумнівний характер, оскільки підпис в його одержанні не належить відповідальній особі. Суд не відобразив у рішенні, що відповідачем було подано відзив на позовну заяву та клопотання про перенесення розгляду справи. Крім того, суд не вправі вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади, а прийняте судом рішення порушує державні інтереси, оскільки всупереч вимогам законодавства вилучаються землі державної власності.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем подано не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні представник відповідача БесарабО.М. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач вдруге у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 3 від 13.11.2012 позивач придбав у Територіальної громади міста Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради нежитлову будівлю з прибудовами (склад цех) літ. «2-Х», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі літ. «2Ш-1» та літ. «2Щ-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Договір купівлі - продажу посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Зухар А.В..

Зазначене нерухоме майно зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку (витяги з реєстру про державну реєстрацію № 36716043 та № 36716146 від 13.12.2012).

Згідно з витягом № 25243375 від 05.02.2010 за позивачем на праві власності зареєстрована за № 29604584 також нежитлова будівля «А» площею 1 312,7 кв.м., адреса об`єкта: АДРЕСА_1 на підставі рішення Господарського суду Київської області від 24.12.2009.

Згідно відомостей Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації, зареєстрована інформація про майнові права власників на нежитлові будівлі за адресою АДРЕСА_1

Згідно відповіді, наданої Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області, ОСОБА_2 03.10.2016 звертався із заявою про надання у власність земельних ділянок, отримав відмову та роз'яснення щодо оскарження відмови у суді.

Згідно звітів про експертне товарознавче дослідження № 596/10-17 та № 597/10-17, зроблених на замовлення ОСОБА_2, вартість земельних ділянок, площею 2.7580 га та площею 0.2774 га складає 190 302 грн та 20 880 грн відповідно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є власником нежитлових будівель з прибудовами до нього перейшло і право власності на земельні ділянки, на яких розташовані ці будівлі.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обгрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 6 ст. 120 ЗК України, в редакції чинній на час набуття у власність позивачем нерухомого майна, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

З договору купівлі - продажу № 3 від 13.11.2012 вбачається, що позивач придбав у Територіальної громади міста Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради нежитлову будівлю з прибудовами (склад цех) літ. «2-Х», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові будівлі літ. «2Ш-1» та літ. «2Щ-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Кадастрові номери земельних ділянок у договорі не зазначені та за змістом договору нежитлові приміщення оцінені без урахування вартості земельних ділянок.

Більше того у п. 1.1 вказано, що питання приватизації чи оренди земельної ділянки та її розмір покупець вирішує самостійно в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Крім того, покупцем за цим договором є ОСОБА_2 - фізична особа - підприємець.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни Українинабувають права власності на земельні ділянкина підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державноїі комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянкамиіз земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядуванняв межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частина третя цієї статті передбачає безоплатну передачу земельних ділянок лише у власність громадян.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 ЗК України, згідно з якою громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Судом першої інстанції неправильно встановлено, що відповідач у відповіді на звернення про надання земельної ділянки відмовив йому у наданні цієї земельної ділянки. Так, у відповіді від 11.10.2016 вказано, що відповідно до ст. 116 ЗК України райдержадміністрація пропонує позивачу для вирішення питання щодо обслуговування належних йому на праві власності будівель та споруд, звернутися до райдержадміністрації із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання вказаної земельної ділянки в оренду. Ця відповідь надана ОСОБА_2 - фізичній особі - підприємцю.

18.10.2013 між Білоцерківською райдержадміністрацією та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди, згідно з яким передано в оренду останньому земельну ділянку загальною площею 2,7580 га, яка перебуває в державній власності і розміщена в адміністративних межах Фурсіської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Орендна плата встановлена у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 137 563,52 грн за рік.

Суд не з`ясував питання на яких умовах позивач користувався земельною ділянкою, необхідною для обслуговування нежитлових приміщень з часу придбання цих приміщень (13.11.2012) та до дати звернення із заявою про надання у власність земельних ділянок (03.10.2016), не встановив їх розмір, кадастровий номер тощо. Позивач же про наявність договору оренди на одну із земельних ділянок не вказав.

Позивач не надав будь - яких доказів, що він звертався як фізична особа, а не як фізична особа - підприємець із заявою про надання йому земельної ділянки у встановленому законом порядку тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗК України розпорядження землями державної власностів межах, визначених цим Кодексом віднесено до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин.

Суд не має повноважень щодо розгляду питання надання у власність чи у користування земельних ділянок громадянам, а лише за позовом особи перевіряє законність та правомірність прийнятоо рішення про надання земельної ділянки чи про відмову у наданні такої ділянки. Проте, у даній справі рішення про надання земельної ділянки позивачу чи про відмову у наданні земельної ділянки у встановленому законом порядку не приймалося та звернення позивача до компетентного органу про надання земельної ділянки також не було.

Оскільки позивач, як фізична особа не звертався до відповідача із заявою про надання земельної ділянки, а як фізична особа - підприємець уклав договір оренди на одну із земельних ділянок, підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області задовольнити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 16.01.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик