Справа №487/7630/18
Провадження №2/487/701/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу № 487/7630/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просива розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 06.07.2007 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, за актовим записом №270. Позовні вимоги мотивувала тим, що протягом певного часу поступово погіршили взаємовідносини між ним та дружиною, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з червня 2016 р. Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Збереження сім'ї вважає неможливим.

Ухвалою суду від 03.12.2018 р. відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином. 21.01.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява представника позивача, в якій вона просила розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно належним чином. 21.01.2019 р. до канцелярії суду надійшла заява відповідача, в якій вона просила розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони 06.08.2007 року уклали шлюб, про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, було зроблено відповідний актовий запис №270.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії 1-ФП №143966 від 30.03.2011 р.).

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують з червня 2016 р.

Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сімї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя.

Крім того, згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проте відповідачем такі вимоги заявлені не були.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89,197,258,259, 263-265, 352,354, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 06 липня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, актовий запис №270 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Головуючий суддя І.В.Боброва