Справа № 466/8389/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/593/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження №22-ц/811/2235/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвали Шевченківського районного суду м.Львова в складі судді Білінської Г.Б. від 18 квітня 2018 року та від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тараса Львовича про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання недійсним свідоцтва, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова в складі судді Білінської Г.Б. від 18 квітня 2018 рокузаяву задоволено. З метою забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тараса Львовича про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання недійсним свідоцтва, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 25 квітня 2018 року внесено доповнення в ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018 та у резолютивній частині тексту ухвали вказано реєстраційний номер облікової картки платника податку громадянки ОСОБА_2 - НОМЕР_1.

Вказані ухвали оскаржила ОСОБА_2

Також, ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 19 червня 2018 року виправлено описку в ухвалі Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2018року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцко Тараса Львовича про скасування рішення про державну реєстрацію та визнання недійсним свідоцтва. В тексті ухвали вказано прізвище відповідача замість помилково зазначеного «ОСОБА_2» правильного - «ОСОБА_2».

В своїй апеляційній скарзі просить ухвали скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Вважає, що ухвали не відповідають вимогам цивільного законодавства, прийняті з порушенням норм процесуального права та підлягають скасуванню. Зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову у даній справі та не вказано причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов. Зазначає, що суд, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, не пересвідчився чи дійсно між сторонами існує спір з приводу законності набуття права власності на квартиру та чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників),зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи з підстав перебування на лікарняному її представника колегія суддів вважала необґрунтованим та таке відхилила, оскільки будь-яких доказів про те, що особа вказана у клопотанні (адвокат ОСОБА_6) дійсно є представником відповідача матеріали справи не містять, як і доказів про те, що такий дійсно перебуває на лікуванні, що унеможливлювало б його участь у судовому засіданні. Крім цього, будь-яких доводів про те чому безпосередньо відповідач не з'явилась у судове засідання нею не наведено та будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин її неявки у судове засідання - не подано.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про вжиття заходів забезпечення позову, апеляційної скарги, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваних ухвал, а також ухвали від 19.06.2018 року, якою виправлено опискув ухвалі від 18.04.2018 року, - вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 151, 152, 155 ЦПК України та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що заява про забезпечення позову є підставною та підлягає до задоволення, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів, перевіряючи оскаржувані судові рішення в межах доводів апеляційної скарги вважає, що судом при постановленні таких ухвал не дотримано вимог закону, обставини ж які суд вважав встановленими - не доведені.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як допред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, - «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Відповідно до змісту п. 3 Постанови, - згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно змісту п.4 згаданої Постанови, - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з'ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз'яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, - вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у суду першої інстанції не було.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, ОСОБА_3 заявлено позов до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцка Тараса Львовича про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №4, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. 08.04.2016 року на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2; скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Стоцка Тараса Львовича про державну реєстрацію прав індексний номер 29234178 від 13.04.2016 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Інших вимог позивачем заявлено не було.

Крім цього, позивачем ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив накласти арешт та заборонити відповідачу чи іншим особам будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви покликався на те, що йому стало відомо, що зі сторони відповідача вчиняються дії щодо відчуження квартири, про яку йдеться у заяві та такі дії, на його думку, вчиняються з метою унеможливлення виконання майбутнього рішення суду. Зважаючи на наведене, а також той факт, що відповідач зареєстрував право власності на квартиру протиправно та фактично не має права розпоряджатися останньою, - просив вжити вказані заходи забезпечення, які також є співмірними із заявленими вимогами, та не порушать прав та законних інтересів відповідача та інших осіб.

На думку колегії суддів, заходи забезпечення, про вжиття яких просив позивач жодним чином не стосуються предмету спору та жодним чином не можуть вплинути на виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову.

Як вказано вище, забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог, зокрема, і потенційної можливості виникнення інших спорів за участю сторін даного спору.

Так, потенційно можливе рішення суду про задоволення позову у даній справі про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на квартиру, - буде фактично виконане із набранням рішенням законної сили. Оскільки після набрання таким законної сили втратять свою чинність оспорюване свідоцтво та рішення державного реєстратора.

Інших вимог, що стосується квартири, про яку йдеться у заяві про вжиття заходів забезпечення (визнання права власності на таку, витребування, звільнення, повернення, передачу, тощо) заявлено не було, тому заходи забезпечення, про які просив позивач та частково були вжиті судом не стосуються майбутнього рішення суду про задоволення позовних вимог та можливості його виконання.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає, що заходи забезпечення, про вжиття яких просила позивач, не слід вважати співмірними позовним вимогам та такими, що вплинуть на можливість виконання рішення про задоволення позову чи утруднення його виконання.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати підставними, а саму скаргу слід задовольнити, оскаржені ж ухвали суду першої від 18 квітня 2018 року, у якій ухвалою від 19.06.2018 року виправлено описку (як додаток) та від 25 квітня 2018 рокуслід скасувати з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 18 квітня 2018 року, у якій ухвалою від 19.06.2018 року виправлено описку та від 25 квітня 2018 року- скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 352,4 грн. сплачених нею за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 352,4 грн. недоплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги за такими реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: 6001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 січня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра