печерський районний суд міста києва
Справа № 201/5579/18-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі судових засідань заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та приватного нотаріуса КМНО Швець Р. О., у якому просила визнати виконавчий напис № 14472, вчинений 29 вересня 2017 року, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 17 січня 2019 року у справі було відкрито провадження. Разом із заявою, поданою на виконання ухвали від 10 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху також було подано до суду заяву про забезпечення доказів, у якій представник позивача просила витребувати у відповідача приватного нотаріуса КМНО Швець Р. О. документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 29 вересня 2017 року за № 14472, яка ухвалою суду від 17 січня 2019 року задоволена у цій частині вимог.

Також представником позивача було подано одночасно з позовною заявою у новій редакції заяву про забезпечення позову, у якій просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 29 вересня 2017 року грошових коштів на суму 90 181, 38 грн. В обґрунтування поданої заяви вказано, що є підстави вважати, що приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л. А. будуть здійснюватися подальші дії стосовно примусового виконання згадуваного виконавчого напису.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із змісту заяви та додатків до неї вбачається, що предметом спору, у цілях якого було подано заяву про забезпечення позову, є виконавчий напис № 14472 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р. О., виданий 29 вересня 2017 року, який позивач просить суд скасувати і для виконання якого приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л. А. було відкрито виконавче провадження № 56215194 постановою від 18 квітня 2018 року й у межах провадження накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу постановою від 07 травня 2018 року.

Згідно з приписами частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 частини першої ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Положення частини десятої статті 152 ЦПК України містить застереження про недопущення вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не достатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Сам факт існування відкритого виконавчого провадження не свідчить про здійснення стягнення, зокрема враховуючи, що за твердженням представника позивача, ОСОБА_2 не працює, тобто не отримує прибутку, за рахунок якого може бути здійснено списання боргу, джерелом її доходів є допомога на одну дитину, яку отримує як одинока матір, державна соціальна допомога як малозабезпечена сім'я, щомісячна одноразова допомога при народженні однієї дитини, яка є на даний час малолітньою.

У прохальній частині заяви представник позивача просить суд звільнити її довірителя від сплати судового збору за її подання, посилаючись на те, що вона є одинокою матір'ю з дитиною віком до чотирнадцяти років, що підтверджується належними доказами, має тяжкий матеріальний стан і тимчасово не працює.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

На підставі положень частини першої статті 8 вказаного Закону, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, як визначено частиною другою цієї статті Закону України «Про судовий збір». Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи долучені до позовної заяви додатки, серед яких копія свідоцтва про народження у 2015 році у позивача дитини, довідок №№ 1140/1, 1140/2, 1140/3 від 23 травня 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Індустріального району у м. Дніпрі про отримання допомоги на одну дитину одиноким матерям, отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та отримання щомісячної одноразової допомоги при народженні однієї дитини, клопотання позивача ОСОБА_2, зазначене представником ОСОБА_3 у прохальній частині заяви, про звільнення її від сплати судового збору підлягає задоволенню частково - до ухвалення судового рішення у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_3 задовольнити частково, а саме відстрочити ОСОБА_2 сплату судового збору у розмірі 352, 40 грн (на реквізити: отримувач коштів: УК (Управління казначейства) у Печерському районі; код отримувача (код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України): 38004897; рахунок отримувача: 6007; банк отримувача: ГУ ДКСУ (Головне управління Державної казначейської служби України) у м. Києві; код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: 22030101;050; «Судовий збір», Печерський районний суд м. Києва, вид звернення, пункт з таблиці ставок судового збору) до ухвалення судового рішення у справі.

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, третя особа приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя І. В. Литвинова