ЄУН №389/3061/18
Провадження №2/389/942/18

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2019 року м.Знамянка

Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Б.Б.

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду міста Знам'янка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс», приватного сільськогосподарського підприємства «Агропроменерго», товариства з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт», ОСОБА_2 про визнання правовідносин за договором поруки припиненими,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання правовідносин за договором поруки припиненими.

04.04.2019 представником позивача до суду подано клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки договір поруки №220113/П3 від 22.01.2013 укладався для забезпечення виконання за господарським зобов'язанням (договір факторингу), сторонами якого є юридичні особи ПСП «Агропроменерго» та ТОВ «Факторинг Фінанс», тому відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України даний спір підсудний господарському суду.

Представники відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс» та відповідач ОСОБА_2, який є одночасно представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача - приватного сільськогосподарського підприємства «Агропроменерго» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача та закриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2013 між двома юридичними особами ТОВ «Факторинг Фінанс» та ПСП «Агропроменерго» укладено договір факторингу №220113, предметом якого є здійснення ТОВ «Факторинг Фінанс» факторингу дебіторської заборгованості ПСП «Агропроменерго» по відношенню до третіх осіб.

З метою забезпечення виконання ПСП «Агропроменерго» зобов'язання за договором факторингу №220113 від 22.01.2013, між ТОВ «Факторинг Фінанс», ПСП «Агропроменерго» та фізичною особою ОСОБА_1 як поручителем, 22.01.2013 укладено договір поруки №220113/П3.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 стало відомо, що ТОВ «Факторинг Фінанс», ПСП «Агропроменерго», ТОВ «Зерностандарт» та ОСОБА_2 вчинили дії, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_1 за договором поруки, тому він 26.10.2018 звернувся до суду з даним позовом про визнання правовідносин за договором поруки №220113/П3 від 22.01.2013 припиненими.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов'язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, у спірних правовідносинах між позивачем та відповідачами наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов'язання за договором факторингу, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення п.1 ч.1 ст.20 ГПК України не пов'язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, з об'єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов'язанням.

Відповідна правова позиція також висловлена у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/1733/18 (провадження №12-170гс18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене та враховуючи субєктний склад, те, що спір між сторонами виник щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а клопотання представника позивача задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки позивачем при подачі позову до суду сплачений судовий збір в сумі 710 грн., однак провадження у даній справі підлягає закриттю у зв'язку з тим, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому сплачену суму судового збору слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.255, 256, 259-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанс», приватного сільськогосподарського підприємства «Агропроменерго», товариства з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт», ОСОБА_2 про визнання правовідносин за договором поруки припиненими, закрити.

Розяснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 710 (сімсот десять) грн., сплачений відповідно до квитанції від 28.05.2018 №0.0..1 у ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4