Справа № 755/871/19 Головуючий 1 інстанція- Яровенко Н.О.
Проваження № 22-ц/824/5136/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу судді Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2019 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: боржник ОСОБА_2, стягувач ОСОБА_3,-

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області Голяченко І.П. звернувся до суду із вказаним вище поданням, яке мотивував тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 50407657 з примусового виконання виконавчого листа № 666/1699/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м.Херсона 04 лютого 2016 року, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у загальному розмірі 6875842,80 грн. Посилаючись на наявність у боржника невиконаних зобов'язань, а також те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2019 рокуподання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області ГоляченкаІ.П. передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Херсона.

Не погоджуючись із ухвалою, Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції, а справу повернути до Дніпровського районного суду м.Києва для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального справа. Скарга мотивована хибністю висновків судді про непідсудність даної справи Дніпровському районному суду м.Києва, що суперечить положенням ч.4 ст.441 ЦПК України, яка передбачає вирішення даного подання за місцем виконання відповідного рішення.

Боржник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суддя першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно передав справу за

- 2 -

підсудністю до Дніпровського районного суду м.Херсона, а доводи апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанціїпро передачу справи на розгляд іншого суду (п.9 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Передаючи справу на розгляд до Дніпровського районного суду м.Херсона, суддя першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що згідно ч.1 ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. З огляду на те, що справа розглянута Дніпровським районним судом м.Херсона як судом першої інстанції, то подання державного виконавця підсудне цьому суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, оскільки вони не грунтуються на вимогах процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Тобто, дана норма, визначаючи загальні правила підсудності вирішення питань щодо виконання судового рішення, містить застереження про необхідність врахування інших правил підсудності, встановлених розділом VІ ЦПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Отже, процесуальний закон прямо передбачає можливість розгляду справи про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за місцем виконання відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 666/1699/15-ц, виданий Дніпровським районним судом м.Херсона 04 лютого 2016 року, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у загальному розмірі 6875842,80 грн. перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Київській області, яке розташоване у м.Києві і територіально відноситься до Дніпровського району м.Києва.

Наведене у свою чергу свідчить про підсудність даної справи за поданням старшого державного виконавця Дніпровському районному суду м.Києва.

Суддя вказаних обставин не врахував і постановив помилкову ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду

- 3 -

першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв'язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів не приймає до уваги викладені боржником ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу доводи щодо зловживання державним виконавцем процесуальними правами з огляду на неодноразове звернення до суду із поданнями про обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки дані обставини не є предметом перегляду апеляційним судом, яким є виключно питання дотримання правил підсудності.

Наведені ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу доводи підлягають перевірці судом при вирішенні подання державного виконавця по суті.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задоволити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду м.Києва від 18 січня 2019 рокускасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: