ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 334/5400/17 Номер провадження 22-ц/814/171/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л.., Хіль Л.М,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю"Нова Пошта", Запорізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2018 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Блажко І.О., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В серпні 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідачів ТОВ «Нова Пошта», Запорізької філії ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування моральної шкоди. В якому прохав: стягнути з ТОВ «Нова пошта» та Запорізької філії ТОВ «Нова Пошта» в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 5000 гривень завданої моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідачів.

Підстави позовних вимог вмотивовував тим, що 20 лютого 2017 року він звернувся до відділення „Нової Пошти за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів,19,приміщення 1, з метою направлення пересилання - подарунка племінниці ОСОБА_4 на день народження, за адресою: АДРЕСА_1 з доставкою до дверей отримувача. Представник ТОВ „Нова Пошта» ОСОБА_5 при оформленні пересилання зважила його та склала договір доручення на перевезення поштового відправлення, який був оформлений експрес-накладною № 7254. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 про вартість вкладених в пересилання речей, визначивши її в сумі 3500,00 грн. Також пояснив представнику відповідача ОСОБА_5, що надсилає подарунок до дня народження і особливе значення має термін його доставки. На запитання, коли буде доставлений подарунок ОСОБА_5 запевнила, що доставка буде здійснена ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Як далі пояснював позивач, оскільки його влаштував термін доставки, він сплатив 73,00 грн. за послугу по пересиланню та доставці посилки (подарунку). 22 лютого 2017 року по телефону ОСОБА_3 дізнався у отримувача ОСОБА_4, що його подарунок їй не був доставлений ні ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ні 22 лютого 2017 року. На його, ОСОБА_3, запитання по гарячій лінії: «чому пересилання не було доставлено у обіцяний спеціалістом строк», він не отримав чіткої відповіді. У зв'язку з проблемами, що виникли, позивач почав досконально вивчати наявний у нього екземпляр експрес-накладної №7254 та виявив в ньому невідповідності та прямий обман з боку представника ТОВ „Нова Пошта» ОСОБА_5 У експрес-накладній зазначена оголошена вартість пересилання 0,01 коп., тоді як ОСОБА_6 називав суму 3500,00 грн., розрахункову дату прибуття пересилання ОСОБА_5 зазначила 22 лютого 2017 року замість ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На ранок 23 лютого 2017 року пересилання все ще не було доставлено.

У зв'язку з триваючою затримкою доставки пересилання та виявленою невідповідністю зазначених у експрес-накладній відомостей про вартість пересилання та час доставки, вранці 23 лютого 2017 ОСОБА_3 звернувся до відділення „Нової Пошти», де повідомили, що замовлення на доставку подарунка за визначеною адресою закрите і що пересилання було доставлене 22 лютого 2017 року. Позивач відразу подзвонив племінниці, яка повідомила, що на момент дзвінка о 10-54 годині нічого не отримувала. 23 лютого 2017 року у відділенні „Нової пошти, позивачу вдалося отримати книгу відгуків і пропозицій, у якій він написав скаргу на непрофесійність та грубість ОСОБА_5 та ТОВ „Нова Пошта» загалом та претензію. 23 лютого 2017 року приблизно об 11-30 годині подарунок був доставлений адресату, про що він, ОСОБА_3 отримав від „Нової Пошти» SMS-повідомлення.

Позивач вказує на те, що у зв'язку з затримкою доставки на два дні, цінність та значущість цього пересилання, як подарунка до дня народження, була остаточно втрачена. 24 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області, у якій просив сприяти відшкодуванню заподіяної матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до листа ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 21 березня 2017 року № 03-06/1446, ТОВ „Нова Пошта» визнало свою провину в неналежному виконанні послуг і запропонувало повернути кошти в розмірі 73,00 грн. за послугу доставки. ОСОБА_3вважає недостатнім повернення 73,00 грн., оскільки неналежним виконанням договору доручення (доставки до дверей отримувача) та перевезення були суттєво порушені права замовника послуги. Внаслідок порушення відповідачами його прав неналежним виконанням своїх обов'язків, йому було завдано моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2017 року справу за підсудністю предано до Октябрського районного суду м. Полтави

( а. с. 44)

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", Запорізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що він надав суду належні та достатні письмові докази, які підтверджують вину відповідачів у порушенні умов договору перевезення, його намагання отримати відшкодування шкоди у позасудовому порядку, оскарження ним неправомірних дій представників ТОВ «Нова пошта», визнання ними своєї провини у невчасній доставці пересилання.

Апелянт заперечує проти висновків суду в частині недоведеності моральної шкоди, вказуючи на те, що суд проігнорував очевидну наявність моральної шкоди у вигляді душевних страждань, викликаних грубим порушенням відповідачами умов договору перевезення.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу учасниками судового процесу не був наданий, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляді рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини, Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Судом встановлено, що відповідно до наданої ОСОБА_3 експрес-накладної №7254 від 20 лютого 2017 року позивачем було передано ТОВ «Нова пошта» у м. Запоріжжя, відділення №9 по проспекту Металургів, 19 для відправлення «товар» об'ємною вагою 3 кг, описом: інше «товар», з оголошеною вартістю відправлення 0,01 грн. на адресу АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7. (а.с.5).

Орієнтована дата доставки була зазначена 22.02.2017 року

Посилка була доставлена адресату 23.02.2017 року, тобто з порушенням визначеного строку доставки.

Згідно з п. 7.2.1. Публічним договором про надання послуг з організації перевезення відправлень в разі порушення строків доставки відправлення, зазначеного в експрес накладній, з вини експедитора сплачує замовнику неустойку в розмірі 20 % від суми провізної плати за кожний день затримки, але не більше, ніж суму провізної плати згідно з відповідною експрес накладною. Жодні інші виплати експедитором не здійснюються.

( а.с. 100)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з недоведеності факту заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідачів.

Спірні правовідносини врегульовуються Законом України «Про захист прав споживачів», положеннями Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що обґрунтовуючи підстави спричинення моральної шкоди, ОСОБА_3 вказував на те, що внаслідок несвоєчасної доставки відправлення, а саме: у ті строки, які були обумовлені з оператором при оформленні відправлення, та на які він сам розраховував, були втрачені вагомість та значення такого пересилання.

Вказував на те, що протиправна поведінка відповідача завдала йому душевних страждань.

Право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачу, передбачено п.5 ч.1 ст. 4 та ст. 16 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої шкоди, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію"), ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Окрім цього, відповідно до ст.711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Надавши аналіз вказаним нормам, апеляційний суд приходить до висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Позивач не надав належних доказів, які б підтверджували і наявність законодавчо визначених підстав для її відшкодування.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки місцевого суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Апелянт зазначає, що рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Однак аналіз судового рішення свідчить про те, що за формою та змістом воно відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, про те, що він надав належні та допустимі докази завдання йому моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що беззаперечно порушення умов договору безмовно завдає споживачу моральні страждання, однак як зазначено вище у справах про захист прав споживачів нормами матеріального права відшкодування моральної шкоди передбачено лише у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Норми пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначають, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу надання певних послуг, у зв'язку з чим підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Апелянт зазначає про порушення вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак про саме таке застосування вимог закону України «Про захист прав споживачів» свідчить і судова практика, якою тлумачиться зазначена норма закону, що відповідає принципу юридичної визначеності.

Так, згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у справі № 6-1575-цс 16 від 9.11.2016 року зазначено, що відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Апеляційний суд не вбачає підстав для відступу від даного висновку.

Інших способів захисту своїх прав, окрім вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_3 не обрав.

Не спростовують висновків місцевого суду і інші доводи апеляційної скарги, зокрема в частині допиту свідків у справі.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду, що позивач належним чином довів порушення належних йому немайнових прав, як споживачу послуг, є законними та обґрунтованими.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2018 року.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, пов'язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок держави.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : _________ П.С. Абрамов

Судді: ________ Г.Л. Карпушин _________ Л.М. Хіль