Постанова

Іменем України

15 січня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/1226/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва

в складі судді Коробенка С.В.

від 22 червня 2018 року

по справі №760/3581/18 Солом'янського районного суду м. Києва

за позовом Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про вселення, усунення перешкод у користування житлом та виселення без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Служба у справах дітей Солом'янської РДА у м. Києві, Служба), діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом, в якому просила вселити ОСОБА_1 за місцем його реєстрації в квартиру за адресою: АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_3 з даної квартири без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Службі, як дитина, яка позбавлена батьківського піклування.

ОСОБА_1 зареєстрований в неприватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1, де проживав від народження, користуючись житлом на правах члена сім'ї, відповідно до чинного законодавства, та в подальшому вилучений з сім'ї і влаштований в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1 за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, 28-В, де перебуває і на даний час.

Службою в інтересах ОСОБА_1 неодноразово здійснювалися спроби потрапити до квартири за місцем його реєстрації, однак безрезультатно. Відповідач ОСОБА_2 (мати ОСОБА_1.) змінила замки в квартирі та здала квартиру в оренду ОСОБА_3, чим порушила житлові та майнові права ОСОБА_1

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_5

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 вказаною квартирою.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині щодо відмови в задоволенні позову, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував на те, що він як член сім'ї, який має право проживати у спірній квартири, не надавав згоди на вселення ОСОБА_3, який не являється членом сім'ї.

Як на підставу скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про виселення вказував, що договір оренди спірної квартири, укладений між відповідачами, не може бути належною підставою проживання ОСОБА_3 в даній квартирі, так як ОСОБА_2 не є власником квартири. Квартира перебуває у державній власності.

Також, як на підставу скасування рішення вказував на те, що судом не взято до уваги, що вселення ОСОБА_3 до спірної квартири порушує норми житлової площі.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цієї позовної вимоги.

Апеляційна скарга не містить доводів незгоди з рішення суду в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення позивачем, а тому рішення суду у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідачі своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації - Гуменюк О.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримала та просила задовольнити.

Відповідачі, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або ос порене права чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Отже, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушення.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2000 року народився ОСОБА_1, про що 11 квітня 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис №274 (а.с. 6).

Матір'ю ОСОБА_1 є ОСОБА_2

Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 05.10.2013 відомості про батька були внесені до свідоцтва про народження на підставі заяви матері (а.с. 8).

Згідно копії паспорта ОСОБА_2 остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 7 на звороті).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2014 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та передано неповнолітнього ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 9-10).

Розпорядженням Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №577 від 01.09.2014 неповнолітньому ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11).

У вказаному розпорядженні зазначено, що неповнолітній ОСОБА_1 перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Служби справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №605 від 10.09.2014 Службу у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації зобов'язано здійснювати контроль за недопущенням втрати житла за адресою: АДРЕСА_2, де зареєстрований неповнолітній ОСОБА_1 (а.с. 12).

Згідно довідки Форми №3, виданої 23.09.2016 ЖЕД 906, у квартирі АДРЕСА_3, окрім ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також зареєстрована ОСОБА_7 (а.с. 13).

У вказаній вище довідці зазначено, що ОСОБА_7 є власником особового рахунку житлової площі.

Також, зазначено, що зареєстрована у спірній квартирі ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_7, а ОСОБА_1 - правнук.

Крім цього, обставини щодо зареєстрованих осіб у спірній квартирі підтверджуються листом ЖЕД №906 станом на 04.10.2016 та витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 06.02.2018 (а.с. 14, 21).

Згідно Актів обстеження умов проживання від 05.10.2017, 14.12.2017 у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані, але не проживають, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 15-16).

З матеріалів справи також вбачається, а саме з листа Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108/24-230 від 24.01.2018, адресованого Солом'янському управлінню поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, що Службою разом з ОСОБА_1 та представником Центру соціально-психологічної реабілітації, та у присутності дільничного офіцера поліції здійснювалися спроби потрапити до спірної квартири, проте доступ до помешкання надано не було.

З'ясовано, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4, змінила замки у спірній квартирі, здала квартиру в оренду.

Звертаючись до суду з позовом, Служба у справах дітей Солом'янської РДА у м. Києві вказувала на те, що ОСОБА_3, порушуючи житлові права ОСОБА_1, незаконно, а саме на підставі договору оренди укладеного з ОСОБА_2, яка не є власником спірної квартири, вселився до цієї квартири.

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Таким чином, аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про виселення, та посилаючись на підстави вселення за договором оренди, повинен довести факт укладення такого договору оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять належних доказів щодо встановлення особи, яка проживає у спірній квартирі, та підстави вселення цієї особи.

В суді апеляційної інстанції представник Служби у справах дітей Солом'янської РДА у м. Києві Гуменюк О.В. пояснила, що у позивача відсутні докази встановлення особи, яка проживає у спірній квартирі та підстави її вселення.

Таким чином, з наведеного вищу слідує, що заявлені до ОСОБА_3 вимоги ґрунтуються на припущенні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки на підтвердження своїх обґрунтувань позивач у відповідності до вимог ст. 12, 76, 81 ЦПК України не надав суду першої інстанції належних доказів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай