Житомирський апеляційний суд
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/11956/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушених прав власника, відшкодування майнової та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2018 року, яке ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2. Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0008 га шляхом зобов'язання відповідача забезпечити їй вільний доступ до даної земельної ділянки спільного користування, що розташована вздовж стіни її частини будинку; стягнути з відповідача 5 000 грн. майнової шкоди та у відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн. (а.с.206-209 т.1). Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є власником 14/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 08 квітня 1999 року №184 їй надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,126 га в межах згідно з планом. Із відповідачем 07 серпня 2005 року вона уклала угоду про порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, що розташована за вищезгаданою адресою. У березні 2007 року відповідач встановила нову браму і цегляний стовп, який закрив прохід між будинком та брамою, а хвіртку обладнала замком і закрила на ключ. На судові рішення про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою відповідач не реагує та перешкод не усуває. Окрім того, ОСОБА_2 збудувала погріб під її (позивача) житловою кімнатою. На відновлення свого житла вона вимушена буде понести витрати в сумі 5 000 грн., щоб привести кімнату в належний стан та використовувати за призначенням. У обґрунтування моральної шкоди зазначає, що через протиправні дії відповідача зазнала душевних страждань.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки висновкам судових експертиз, якими встановлено відсутність у неї доступу до земельної ділянки загального користування, а відтак - можливості обслуговувати стіну її частини будинку. Вважає необґрунтованим та таким, що не узгоджується із правовою позицією ВСУ у справі №6-2цс15 висновок суду про відсутність порушеного права щодо погребу під житловою кімнатою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала жодних доказів наявності фактів порушення або невизнання, оспорювання відповідачем її прав, свобод чи законних інтересів. Не довела, яким чином відповідач чинить їй перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою площею 0,0008 га, що розташована вздовж стіни її частини будинку.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 25 вересня 1980 року ОСОБА_1 купила 14/100 частин житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою (а.с.28-31 т.1).

Згідно з державним актом серії ЖТ, виданим 21 травня 1999 року, ОСОБА_1 у постійне користування виділено земельну ділянку площею 0,0126 га по АДРЕСА_1 (а.с.38-39 т.1), а ОСОБА_2 має у приватній власності 0,0233 га.

У червні 2005 року, зокрема, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено угоду про порядок використання та розпорядження земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40-41 т.1). За її умовами земельна ділянка площею 0,0008 га знаходиться у спільному користуванні для обслуговування житлового будинку.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша ст.316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша ст.317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує (частини перша - четверта ст.319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша ст.321 ЦК України).

Відповідно до частини другої ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з змогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з частиною першою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Сторони визнають ті обставини, що у березні 2007 року відповідач встановила нову браму і цегляний стовп, а хвіртку обладнала замком і закрила його на ключ.

Цегляний стовп закрив прохід між будинком та брамою.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (зі змісту частини четвертої ст.82 ЦПК України).

Так, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 07 жовтня 2008 року зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою площею 0,0008 га, що знаходиться біля частини будинку ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1, шляхом утримання собак у спеціально облаштованому вольєрі з висотою огорожі не менше 2,5 м та відновити відмостку біля частини будинку, що належить ОСОБА_1 (а.с.32-34 т.1).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 вересня 2014 року зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою площею 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, шляхом надання ключів від хвіртки для забезпечення вільного доступу ОСОБА_1 до земельної ділянки спільного користування (а.с.35-37 т.1).

В ухвалах Корольовського районного суду м. Житомира від 15 липня 2015 року та Апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року, встановлено, що після виконання рішення суду від 18 вересня 2014 року ОСОБА_2 знову чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спірною земельною ділянкою, тобто у вільному доступі до земельної ділянки спільного користування (а.с.11 т.1).

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона не має вільного доступу до земельної ділянки спільного користування, щоб обслуговувати стіну своєї частини будинку (її утеплити, полагодити стоки тощо), оскільки наявність ключа від хвіртки не гарантує безпечного пересування по території, бо собака знаходилася у вольєрі, коли навідувався виконавець. Окрім того, мав місце випадок нанесення співмешканцем відповідача тілесних ушкоджень її сину, коли вони намагалися провести роботи з утеплення стіни її частини будинку.

Представник відповідача ОСОБА_3 не заперечив тієї обставини, що притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений за нанесення сину позивача тілесних ушкоджень. Також пояснив, що собака породи «лайка» знаходиться переважно у вольєрі, а хвіртку закривають на ключ у зв'язку з тим, що мала місце крадіжка.

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку, що між сторонами продовжує існувати спір щодо вільного доступу позивача до спільної земельної ділянки площею 0,0008 га. Зведення відповідачем цегляного стовпа закрило прохід між будинком та брамою. У брамі зроблена хвіртка, яка обладнана замком. Позивач має ключ від замка, але присутність собаки перешкоджає ОСОБА_1 вільно доступитися до земельної ділянки спільного користування, що розташована вздовж стіни її частини будинку, чим порушуються права та обов'язки позивача, як власника частини житлового будинку, на підтримання стіни у належному стані, а тому такі перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0008 га належить усунути у судовому порядку, зобов'язавши відповідача забезпечити позивачу вільний доступ до спірної земельної ділянки, що має припинити дії, які порушують право на користування спільною земельною ділянкою та реалізацію права власності відносно частини житлового будинку, яка належить позивачу, а також дещо відновить становище, що існувало до зведення цегляного стовпа.

Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких зазнала позивач у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та її сина, оскільки з вини співвласника житлового будинку не має вільного (безперешкодного) доступу до земельної ділянки спільного користування для обслуговування стіни своєї частини будинку, що відповідає положенням ст.23 ЦК України. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань та ступінь вини власника іншої частини житлового будинку, колегія суддів апеляційного суду вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід визначити у сумі 1 000 грн.

Стосовно майнової шкоди, яку позивач просить стягнути в сумі 5 000 грн. та пов'язує з наявністю підвального простору, що розташований під квартирою відповідача та частково під квартирою позивача (однією із кімнат позивача), а також тріщинами під вікном другого поверху прибудови, апеляційний суд ураховує наступне.

Шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи.

У висновку судової будівельно-технічної експертизи від 31 січня 2017 року №692/07.16 зазначається про те, що встановити причинно-наслідковий зв'язок між появою тріщини під вікном другого поверху прибудови та порушення права позивача на обслуговування стіни будинку, не є можливим (а.с.117 т.1).

У дослідницькій частині додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 12 січня 2018 року №8968 йдеться про те, що підвальне приміщення (погріб) був улаштований під час будівництва будинку в 1955 році (а.с.240 т.1). У висновку даної додаткової експертизи зазначається про те, що будівництво погребу протягом останніх років не відбувалося (242-243 т.1). Окрім того, визначити вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень, завданих будівництвом погребу під житловою кімнатою кватири позивача, та по усуненню пошкоджень, завданих порушенням права позивача на обслуговування стіни її частини будинку, що прилягає до земельної ділянки, яка знаходиться в спільному користуванні, неможливо.

Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не довела належними, допустимими та достовірними доказами неправомірності дій відповідача щодо облаштування погребу, тобто що його будувала або розбудовувала остання, а факт користування відповідачем принаймні його частиною не свідчить про неправомірність дій останньої в цій частині позову. Не доведено й розміру шкоди та причинно-наслідкового зв'язку, а тому в стягненні майнової шкоди слід відмовити у повному обсязі.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, то відповідно до приписів ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення, яким зобов'язує відповідача усунути перешкоди позивачу в користуванні спільною земельною ділянкою, що розташована вздовж стіни частини будинку останньої, шляхом зобов'язання відповідача забезпечити вільний доступ позивачу до земельної ділянки спільного користування площею 0,0008 га та стягує у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. У відшкодуванні решти моральної шкоди та стягненні майнової шкоди відмовляється.

Судовий збір пропорційно до задоволених вимог покладається на відповідача згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою площею 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язати ОСОБА_2 забезпечити вільний доступ ОСОБА_1 до земельної ділянки спільного користування площею 0,0008 га, що розташована вздовж стіни будинку ОСОБА_1.

У відшкодування моральної шкоди стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 1 000 грн. та 1 461,60 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 21 січня 2019 року.