ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3997/18
Провадження № 2/210/340/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" березня 2019 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2,

за участі секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування шкоди та просив суд: зобовязати відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» поновити кредитний ліміт на картковому рахунку № 631871 в розмірі 23 219,53 грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 27 грудня 2017 року троє невідомих йому осіб, в районі зупинки «Балхашська» в місті ОСОБА_1 напали на нього із метою заволодіння його власними коштами, а саме: паспорту, водійського посвідчення, портмоне чорного кольору, в якому знаходились три платіжні картки ПриватБанку та 120 грн., мобільний телефон, з установленим на ньому додатку Приват24, мобільну батарею, ключі від квартири та чоловічу сумку. Крім того, позивач у позові зазначає, що невідомі йому особи застосовували до нього фізичне насильство до моменту поки він не повідомив їм пароль для входу в систему Приват24, а саме, до особистого кабінету із можливістю здійснювати будь-які функції, що стосувались розпорядженням грошовими коштами, що знаходились на платіжних картках ПриватБанку, які були вилучені у позивача трьома невідомими особами.

28 грудня 2017 року позивачем було подано заяву до Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, однак лише 27 березня 2018 року відомості, щодо вчинення злочину відносно ОСОБА_3 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Ліщук А.В. за номером № 0000610, на виконання ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2018 року.

28 березня 2017 року о 10 годині 31 хвилині у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул.. Соборності, 39 в м. Кривому Розі, позивач повідомив банку про те, що 27 грудня 2017 року був побитий та пограбований трьома не відомими особами, та згідно п. 1.1.2.1.26 особисто доручив банку провести блокування грошових коштів на усіх платіжних картках. 03 січня 2018 року позивач особисто здійснив письмове звернення до відповідача, із ціллю повідомлення про безпідставне списання та погодження відповідних грошових коштів без його згоди по наступним банківським картах, а саме: № 752347 карта для виплат, № 046585 кредитна карта із початковим кредитним лімітом 17000,00 грн., № 820957 пенсійна карта для виплат. На час звернення про блокування карток, відповідач без будь-якого особистого погодження позивача збільшив кредитний ліміт по карті Універсальна № 046585 до 20 000 грн., невідомі особи оформили миттєві розстрочки за договором 2188 від 28 грудня 2017 року на суму 3000 грн., з виплатою на протязі 10 місяців і повернення карткового рахунку № 046585 на суму 3000 грн., та за договором 2229 від 28 грудня 2017 року на суму 5000 грн., з виплатою на протязі 11 місяців і сповнення карткового рахунку № 820957 на суму 5000 грн., та зняли готівкою в банкоматах та безготівковими розрахунками з карткового рахунку № 820957 суму 1793,30 грн., з карткового рахунку № 752347 суму 3000,00 грн., з карткового рахунку № 046585 суму 2716,00 грн., загальна сум викрадених коштів становить 7509,30 грн.

28 грудня 2017 року об 11 годині 00 хвилин позивач подав заяву, про те що сталось, в відділення поліції Металургійного району міста Кривого Рогу ЖЕО № 25030 від 28 грудня 2017 року. 28 грудня 2017 року в період з 12 години 32 хвилини по 14 годину 03 хвилини відповідачем було проведено дві службові операції із зарахуванням коштів за договором миттєвих розстрочок № 6292 від 28 грудня 2017 року на суму 5000,00 грн., з виплатою на протязі 11 місяців та 7086 від 28 грудня 2017 року на суму 5000 грн., з виплатою на протязі 11 місяців та поповнення карткового рахунку № 046585 на суму 10 000,00 грн. двома переказами. Крім того, було знято готівку в банкоматах з карткового рахунку № 046585 на суму 16238,00 грн.

Про вказані обставини позивачу стало відомо 29 грудня 2017 року, при переоформлені карт у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 39. Фахівцем було оформлено внутрішню заяву банку про шахрайство № 11403508 від 29 грудня 2017 року.

03 січня 2018 року позивач подав заяву в ПАТ КБ «ПриватБанк», про те що сталось № 03/29 від 03 січня 2018 року.

04 січня 2018 року від співробітників відповідача, по електронній пошті, позивач отримав фотографії підозрюваних, зроблених фотокамерою встановленою в банкоматі при отриманні готівки. Також дізнався про те, що у співробітників банку є в наявності аудіо файли телефонних розмов невідомих осіб, зроблених з телефону позивача № НОМЕР_1, та від його імені.

Грошові кошти, викрадені в період з 00 годин 00 хвилин по 10 годину 32 хвилини 28 грудня 2017 року, позивачем повернуті на карту Універсальна № 631871 в період з 03 січня 2018 року по 23 січня 2018 року в сумі 7050,00 грн.

Вкрадені грошові кошти в сумі 16238,00 грн. 28 грудня 2017 року в період з 12 години 32 хвилини по 14 годину 03 хвилини, та оформленні миттєві розстрочки за договором 2188 від 28 грудня 2017 року на суму 3000,00 грн., 2229 від 28 грудня 2017 року на суму 5000,00 грн., 6292 від 28 грудня 2017 року на суму 5000,00 грн. та 7086 від 28 грудня 2017 року на суму 5000,00 грн., а також відсотки банку нараховані на ці суми та штрафні санкції позивач своєю відповідальністю не вважає, тому що, будь-якого розпорядження про списання коштів позивач не надавав, будь-якоих дій, що могли би призвести до списання грошових коштів, не вчиняв, відповідач в свою чергу не виконав покладені на нього обовязки щодо збереження коштів позивача, а у звязку із чим позивач вважає, що є всі правові підстави для стягнення з відповідача на його користь безпідставно списаних коштів у розмірі 23 219, 53 грн.

Крім того, позивач посилаючись на вимоги ст. 23, ст. 1167 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд відшкодувати на його користь моральну шкоду у розмірі 25000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник присутні не були, через канцелярію суду від позивача 27 березня 2018 року надійшла заява, в якій останній зазначив, що просить проводити розгляд справи без його участі та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні присутній не був, поза межами судового засідання подав до суду відзив на позов в якому зазначив, що позов не визнає, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, та просив суд в позові відмовити. У відзиві на позовну заяву зазначив про відсутність вини банку щодо порушення правил розрахункових операцій передбачених ст. 1092 ЦК України, тому можливо зробити висновок про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи приходить до наступного.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 10 лютого 2016 року ОСОБА_3 відкрив у ПАТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок № 7523 карту для виплат, 23 травня 2012 року ОСОБА_3 відкрив у ПАТ КБ «ПриватБанк» універсальну картку за № 046585 кредитну картку з початковим кредитним лімітом 2500,00 грн., а 23 вересня 2013 року ОСОБА_3 відкрив у ПАТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок № 820957 пенсійну карту для виплат, для отримання соціальних виплат, вказані обставини не оспорюється сторонами по справі.

Як вбачається з позовної заяви, 27 грудня 2017 року троє невідомих йому осіб, в районі зупинки «Балхашська» в місті ОСОБА_1 напали на нього із метою заволодіння його власними коштами, а саме: паспорту, водійського посвідчення, портмоне чорного кольору, в якому знаходились три платіжні картки ПриватБанку та 120 грн., мобільний телефон, з установленим на ньому додатку Приват24, мобільну батарею, ключі від квартири та чоловічу сумку. Крім того, позивач у позові зазначає, що невідомі йому особи застосовували до нього фізичне насильство до моменту поки він не повідомив їм пароль для входу в систему Приват24, а саме, до особистого кабінету із можливістю здійснювати будь-які функції, що стосувались розпорядженням грошовими коштами, що знаходились на платіжних картках ПриватБанку, які були вилучені у позивача трьома невідомими особами.

28 грудня 2017 року позивачем було подано заяву до Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, однак лише 27 березня 2018 року відомості, щодо вчинення злочину відносно ОСОБА_3 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Ліщук А.В. за номером № 0000610, на виконання ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 14 березня 2018 року, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000610 від 27.03.2018 року. (а.с.4,5)

28 березня 2017 року о 10 годині 31 хвилині у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Соборності, 39 в м. Кривому Розі, позивач повідомив банку про те, що 27 грудня 2017 року був побитий та пограбований трьома не відомими особами, та згідно п. 1.1.2.1.26 особисто доручив банку провести блокування грошових коштів на усіх платіжних картках. (а.с.6)

03 січня 2018 року позивач особисто здійснив письмове звернення до відповідача, із ціллю повідомлення про безпідставне списання та погодження відповідних грошових коштів без його згоди по наступним банківським картах, а саме: № 752347 карта для виплат, № 046585 кредитна карта із початковим кредитним лімітом 17000,00 грн., № 820957 пенсійна карта для виплат. На час звернення про блокування карток, відповідач без будь-якого особистого погодження позивача збільшив кредитний ліміт по карті Універсальна № 046585 до 20 000 грн., невідомі особи оформили миттєві розстрочки за договором 2188 від 28 грудня 2017 року на суму 3000 грн., з виплатою на протязі 10 місяців і повернення карткового рахунку № 046585 на суму 3000 грн., та за договором 2229 від 28 грудня 2017 року на суму 5000 грн., з виплатою на протязі 11 місяців і сповнення карткового рахунку № 820957 на суму 5000 грн., та зняли готівкою в банкоматах та безготівковими розрахунками з карткового рахунку № 820957 суму 1793,30 грн., з карткового рахунку № 752347 суму 3000,00 грн., з карткового рахунку № 046585 суму 2716,00 грн., загальна сум викрадених коштів становить 7509,30 грн.

06 лютого 2018 року за вих. № 20.10.0.0/7-20180103/2227 від 06.02.2018 року відповідач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_3 відповідь на заяву від 03.01.2018 року та повідомив позивача, що відповідно до вимог п. 1.1.5.13 Умов встановлено, що Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки/рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Та зазначено, що Банком не зафіксовано факт звернення ОСОБА_3 28.12.2017 року стосовно блокування карткових рахунків. Крім того, посилаючись на п. 1.1.2.1.12 та п. 1.1.5.28 Умов відповідач зазначив, що клієнт зобовязаний вживати заходів щодо запобігання втраті карток або їх незаконному використанні та що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS-повідомленні, ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах звязку під час використання каналів. (а.с.8)

28 грудня 2017 року об 11 годині 00 хвилин позивач подав заяву, про те що сталось, в відділення поліції Металургійного району міста Кривого Рогу ЖЕО № 25030 від 28 грудня 2017 року. 28 грудня 2017 року в період з 12 години 32 хвилини по 14 годину 03 хвилини відповідачем було проведено дві службові операції із зарахуванням коштів за договором миттєвих розстрочок № 6292 від 28 грудня 2017 року на суму 5000,00 грн., з виплатою на протязі 11 місяців та 7086 від 28 грудня 2017 року на суму 5000 грн., з виплатою на протязі 11 місяців та поповнення карткового рахунку № 046585 на суму 10 000,00 грн. двома переказами. Крім того, було знято готівку в банкоматах з карткового рахунку № 046585 на суму 16238,00 грн. (а.с.11-29)

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Частина 3 статті 1092 УК України передбачає, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до п. 39.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суб'єкти переказу зобов'язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України.

У відповідності п. 32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Відповідно до п. 8 розділу VІ Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Пунктами 5,6,9 розділу 6 постанови Правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» визначено, що користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

В даному випадку з вимогою про повернення несанкціоновано списаних і знятих коштів та сплати пені, ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» лише 03 січня 2018 року, а не невідкладно, як зазначено в Положенні «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням».

Згідно умов та правил надання банківських послуг п. 1.1.5.5. банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН - коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах звязку під час використання цих каналів.

П. 1.1.5.13. клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

1.1.5.14. клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. (п. 1.1.1 39 Умов ідентифікація клієнта в Приват24 є введення імені користувача і пароля)

2.6.2.8. У разі втрати картки /ПІНа/постійного пароля/ одноразових паролів або виникнення у власника підозр, що картка /ПІН/постійний пароль/ одноразові паролі могли бути загублені, або виникнення ризику несанкціонованого використання картки /ПІНа/постійного пароля/ одноразових паролів власник повинен негайно виконати одну з наступних дій: звернутися до банку за телефонами: +38(0562)390000, НОМЕР_2 (безкоштовно); подати до банку письмову заяву про втрату картки (у разі втрати картки). Якщо картка підключена до послуги MobileBanking, виконати дії, необхідні для припинення дії картки відповідно до керівництва з використання системи MobileBanking.

Власник відповідає за усі операції з карткою, зроблені: по дату одержання банком усного повідомлення про втрату картки включно за умови подання до банку письмової заяви про втрату картки протягом трьох календарних днів з дати усного повідомлення; по дату одержання банком письмової заяви про втрату картки включно за відсутності усного повідомлення або у разі порушення строку подачі письмової заяви; по дату одержання банком повідомлення про втрату картки, відправленого відповідно до керівництва з використання системи MobileBanking, включно.

Крім того, зняття кредитних коштів з картки позивача іншою особою саме по собі не може свідчити про припинення договірних правовідносин між сторонами договору, що суперечило б приписам ст. 598 ЦК України стосовно підстав припинення зобовязання та положенням договору, укладеного між сторонами справи.

Положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки підлягають виконанню.

Позитивний висновок про наявність договірних правовідносин між сторонами договору за умови чинності відповідного правочину відображено у постанові ВСУ від 30.05.2018 у справі №191/5077/1б-ц.

Відповідно до пунктів 9 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, - користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові від 13.05.2015 року по справі №6-71цс15, - не встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, свідчить про відсутність вини, як підстави цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.03.2018 року № 20.1.0.0.0/7-20180208/2275, банком не зафіксовано факт звернення ОСОБА_3 28.12.2017 року стосовно блокування карткових рахунків.

Таким чином, суд вважає, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При розгляді справи судом не встановлено вини відповідача у несанкціонованому знятті грошових коштів з рахунку позивача та відповідно безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями та шкодою.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Таким чином, всебічно оцінюючи надані сторонами докази дослідивши на підставі зібраних доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення не санкціоновано списаних та знятих з карткових рахунків грошових коштів не підлягають до задоволення, в звязку з необґрунтованістю та недоведеністю, що виключає само по собі задоволення позовних вимог в частині стягнення пені та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 204, 1071, 1073, 1092 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 259, 265, 268, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 04 квітня 2019 року.

Суддя: С. В. Ступак