Головуючий суду 1 інстанції - Журавель Т.С.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Провадження № 22-ц/810/402/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

заявник - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

боржник - ОСОБА_2,

стягувач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє за довіреністю від імені ОСОБА_3, на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2018 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Красавської Марини Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - Сєвєродонецький МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області) Красавська М.Є. звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у Сєвєродонецькому МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавчий лист № 428/9614/15-ц, виданий 06 квітня 2016 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 12 500 грн., а також суми сплаченого судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 420 грн.

Державний виконавець вважає, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього відповідним рішенням Сєвєродонецького міського суду, а тому звернувся до суду із вказаним поданням

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2018 року у задоволенні подання державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Красавської М.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_4, який діє за довіреністю від імені стягувача ОСОБА_3, звернувся до суду з апеляційною скаргою на неї. В апеляційній скарзі скаржник просив оскаржувану ухвалу суду скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання державного виконавця.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, у відповідності до ч.ч.1, 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Сєвєродонецькому МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавче провадження № 54291412 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми заборгованості за договором позики № б/н від 15 січня 2014 року у розмірі 3500 грн., за договором позики № б/н від 25 квітня 2014 року у розмірі 4000 та за договором позики № б/н від 04 лютого 2015 року у розмірі 5000 грн., що в загальному розмірі складає 12500 грн., а також суми сплаченого судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 грн.

Вказане виконавче провадження було відкрите постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Гергеля В.О. від 13 липня 2017 року (а.с.3).

У вересні 2018 року державний виконавець Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Красавська М.Є. звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на ухилення останнього від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями пункту 5 статті 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із системного аналізу зазначених вище норм права вбачається, що задоволення подання держвиконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі Україниможливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Щодо поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням", то його варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності божника виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього.

При цьому саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Оскільки, відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Документи, які надані державним виконавцем, належним чином не підтверджують факт ухилення боржника від виконання зобов'язань. Зокрема, державним виконавцем не надано доказів вручення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 54291412, а наявна в матеріалах справи копія письмового пояснення ОСОБА_2 підтверджує лише обізнаність останнього щодо невиконаного грошового зобов'язання перед ОСОБА_3, але не доводить факт його свідомого ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього саме відповідним судовим рішенням (а.с.11).

Крім того, вказана копія не засвідчена у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Красавської М.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Апеляційний суд вважає, що ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2018 року відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає, достатніх належних доказів на підтвердження своїх доводів апелянт суду не надав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє за довіреністю від імені ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 січня 2019 року.

Головуючий Є.В. Коротенко

Судді: В.А. Коновалова

В.М. Луганська