РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/2353/18

Провадження № 22-ц/4815/479/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 січня 2019 року, ухваленого в складі судді Зейкана І.Ю., повний текст рішення складено 16 січня 2019 року у справі № 565/2353/18,

в с т а н о в и в :
У грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Підставою позовних вимог зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 24.03.2016 року №61 був виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Листом від 02.10.2018 року відповідач повідомив, що його знято з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 . Як зазначено у витязі з протоколу №4 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 квітня 2016 року, що був доданий до листа, комісія ухвалила: Згідно ст.40 п.3 ЖКУ, вимог Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України та членам їх сімей житлових приміщень», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 28.07.2007 року №278, наказу КНГУ України від 26.02.2016 року №23 о/с, наказу командира військової частини від 24.03.2016 року №61 с/ч, та поданого рапорту зняти старшого прапорщика ОСОБА_1 з квартирного обліку частини у зв`язку із звільненням з 08 квітня 2016 року.
Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, скасувати рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, сформоване у протоколі №4 від 08.04.2016р. про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 . Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 із включенням до позачергової черги з 26.02.2016 року.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 січня 2019 року відмовлено частково у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Скасувано рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України сформоване у протоколі №4 від 08.04.2016р. про зняття з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 із включенням до загальної черги з 08.04.2016 року.
У задоволенні інших вимог відмовлено за безпідставністю.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення про зняття позивача з квартирного обліку позивачем відповідачем порушено норми ч. 9 ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 3.9 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (затверджених наказом МВС України від 28.07.2007 року № 278).
Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, мотивовану тим, що судом першої інстанції при вирішенні спору порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені докази та обставини справи, що мають значення для справи, просить суд скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
Посилається на те, що під час ухвалення оскаржуваного рішення місцевий суд допустив неправильне застосування норм права, які не підлягають застосуванню у вирішенні спірних правовідносин, а саме ст.ст. 36, 37 Житлового кодексу Української РСР.
Скаржник звертає увагу суду на те, що на час звільнення позивача з військової служби він не мав права бути залишений на квартирному обліку, оскільки звільнився у запас через сімейні обставини (підпункт г п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (по тексту - Закону), а залишаються на квартирному обліку лише ті громадяни, які звільнилися з військової служби у запас або відставку : за віком (п. в ч.6, п. в ч. 7, підп. з п. 1 ч.8, підп. а п. 2 ч. 8 ст. 26 Закону), за станом здоров`я (п. б ч.6, п. б ч.7, підп. б п. 1 ч. 8, підп. б п. 2 ч. 8 ст. 26 Закону), у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами (п. гч. 6, п. гч. 7, підп. д п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону).
Окрім того, вважає, що неповідомлення позивача про засідання житлово-побутової комісії та його відсутність при прийнятті рішення щодо зняття з квартирного обліку не впливає на законність прийнятого рішення та не є підставою для визнання даного рішення незаконним.
Відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обгрунтолване, просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга не підлягає залишенню без задоволення.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач був протиправно знятий з квартирного обліку і його житлові права порушено. При цьому суд вважав, що на спірні правовідносини поширюється дія п. 9 ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Проте з таким висновком суду погодитись не можна.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу з 22.07.1992 року на посаді начальника варти (заступника командира 2-го взводу) 2-ї спеціальної комендатури військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
24.03.2016 року позивач виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із звільненням відповідно до підпункту «ґ» п. 1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 26.02.2016р.№23 о/с у запас (через сімейні обставини), з правом носіння військової форми одягу.
Із витягу з протоколу №7 засідання ЖПК військової частини НОМЕР_1 від 30.07.1997 року вбачається, що згідно із Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та поданих документів прапорщика ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи: дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 взяти на квартирний облік частини із постановкою в загальну чергу.
Рішенням житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України сформоване у протоколі №4 від 08.04.2016р. знято з квартирного обліку частини старшого прапорщика запасу ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням у запас через сімейні обставини.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСРта іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ч. 6-8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Установлено, що ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас (через сімейні обставини), що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оскільки підставою для звільнення в запас було сімейні обставини, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №752/5881/15-ц від 06 червня 2018 року.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що неповідомлення позивача та його відсутність при прийнятті спірних рішень дійсно є порушеннями, проте вони не є підставою для визнання спірних рішень незаконними.

З урахуванням вищезазначеного апеляційний суд вважає, що зняття ОСОБА_1 і членів його сім`ї з квартирного обліку було правомірним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, скаржнику за рахунок державного бюджету слід компенсувати 2114,40 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, пункт 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 14 січня 2019 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повернути з Державного бюджету України на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Код ЄДРПОУ НОМЕР_2 судовий збір в сумі 2114,40 грн сплачений за подачу апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 04 квітня 2019 року.

Головуючий суддя :
Судді :