Постанова

Іменем України

10 січня 2019 року

м. Київ

справа № 303/3102/17

провадження № 61-39121 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., ЧернякЮ. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - виконавчий комітет Мукачівської міської ради Закарпатської області,

представник відповідача - Нестеренко Тетяна Григорівна,

треті особи: ОСОБА_7, квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України,

представник квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України - ДементєваСвітлана Миронівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2017 року у складі судді Пака М. М. та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2018 року у складі колегії суддів: Собослоя Г. Г., Фазикош Г. В., Готри Т. Ю.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_4. звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_7, квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі - квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве), про визнання права користування житлом, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 17 листопада 1992 року її чоловік - ОСОБА_10 - отримав ордер на вселення до квартири АДРЕСА_1 і вселилася до цієї квартири. Факт проживання у вказаній квартирі з моменту отримання ордера на вселення підтверджуються розрахунковою книжкою по квартирній платі за 1993-1995 роки. До реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 вона стала проживати у зазначеній квартирі разом з останнім, а 27 квітня 1995 року між ними було зареєстровано шлюб, від якого вони мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 21 червня 1995 року вона була зареєстрована за місцем проживання у вищевказаній квартирі.

01 лютого 2001 року між ОСОБА_10, як наймачем, та житлово-ремонтним експлуатаційним підприємством № 1 у м. Мукачеві Закарпатської області, як наймодавцем, був укладений договір найму зазначеної квартири, вона з сином у цьому договорі зазначені, як члени сім'ї наймача. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік - ОСОБА_10 помер.

Вона звернулася до квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве з проханням надати дозвіл на переоформлення договору найму, проте 06 березня 2017 року отримала відмову. Після цього звернулася до виконавчого комітету Мукачівської міської ради про переоформлення на неї договору найму після смерті чоловіка, але знову отримала відмову у вчиненні таких дій. На цей час їх син - ОСОБА_7 - є повнолітнім і надав згоду на укладення з нею договору найму спірної квартири.

Вважала, що незалежно від прав наймача на спірну квартиру, всі члени сім'ї мають право проживати в ній, а у разі вибуття наймача не можуть бути виселені і за спільною згодою можуть вимагати від наймодавця укладення договору найму з будь-ким із повнолітніх членів сім'ї. Тому посилання відповідача на те, що їй відмовлено в укладенні договору найму з тих підстав, що квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачеве не дав згоди на укладення із нею цього договору безпідставні.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просила суд визнати її такою, що має право користуватися квартирою АДРЕСА_1та зобов'язати виконавчий комітет Мукачівської міської ради Закарпатської області надати згоду на укладення з нею договору найму вищевказаної квартири.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2017 року уточнений позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_4. такою, що має право користування квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язано виконавчий комітет Мукачівської міської ради Закарпатської області надати згоду на укладення з ОСОБА_4. договору найму квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка є дружиною основного наймача спірної квартири - ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, крім того, наймачем цієї квартири є їх син - ОСОБА_7 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве було відмовлено ОСОБА_4 у переоформленні договору найму спірної квартири, оскільки підстави для надання дозволу на переоформлення квартири на ім'я останньої відсутні. Проте, з урахуванням того, що був дотриманий порядок при вселенні позивачки та її сина у спірну квартиру, вона зареєстрована у цій квартирі та проживає у ній, яка є її постійним місцем проживання, а, отже, слід визнати позивачку такою, що має право користуватись квартирою, та зобов'язати відповідача укласти з нею договір найму цієї квартири.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2018 року апеляційна скарга квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки при вселенні позивачки, як дружини основного наймача спірної квартири, та її синабуло дотримано встановлений законом порядок, вони зареєстровані у цій квартирі, постійно у ній проживають, квартира є їхнім постійним місцем проживання, тому вірно судом першої інстанції визнано ОСОБА_4 такою, що має право користуватись квартирою, та зобов'язано відповідача укласти з нею договір найму цієї квартири.

У касаційній скарзі квартирно-експлуатаційний відділу м. Мукачеве просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірна квартира обліковується як житловий фонд Міністерства оборони України і лише воно в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве має право проводити її повторне заселення або надання згоди на переоформлення договору найму. Безпідставні висновки судів про те, що відділом було надано корінець ордеру на спірну квартиру від 17 листопада 1992 року, виданий ОСОБА_10, згідно з яким до складу сім'ї останнього входили: ОСОБА_4. та син - ОСОБА_7, оскільки відповідно до оригіналу такого ордеру зазначено інших членів родини наймача, а саме дружину - ОСОБА_11 та сина - ОСОБА_12. Крім того, у паспорті позивачки зазначено, що вона зареєстрована у спірній квартирі лише з 25 червня 1995 року, шлюб між нею та ОСОБА_10, як основним наймачем квартири, зареєстровано 16 травня 1995 року, а ордер на вселення у квартиру видавався останньому 17 листопада 1992 року.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 27 квітня 1995 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, від якого вони мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з копією карточки прописки товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс», ОСОБА_4. зареєстрована з 21 червня 1995 року у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 9).

01 лютого 2001 року між ОСОБА_10 (наймачем) та житлово-ремонтним експлуатаційним підприємством № 1 у м. Мукачеві Закарпатської області (наймодавцем) укладено типовий договір найму житла у будинках державного і комунального житлового фонду, за умовами якого наймодавець надає наймачу і членам його сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у безстрокове користування житло - квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер (а.с. 10).

Довідкою за місцем проживання про склад сім'ї та прописку за №5742, виданої товариством з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» від 26 грудня 2016 року, підтверджено, що ОСОБА_4 постійно проживає та прописана у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно з частиною першою статті 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, в осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Ураховуючи викладене, судами правильно встановлено, що спірне житлове приміщення надавалося померлому чоловікові позивачки - ОСОБА_10, проте у порушення вищевказаних положень закону суди не звернули уваги на те, що у паспорті позивачки зазначено, що вона зареєстрована у спірній квартирі лише з 25 червня 1995 року, шлюб між нею та ОСОБА_10, основним наймачем квартири, зареєстровано 16 травня 1995 року, а ордер на вселення у квартиру видавався останньому 17 листопада 1992 року. При цьому у вказаному ордері зазначено інших членів родини наймача, а саме дружину - ОСОБА_11 та сина - ОСОБА_12.

Таким чином, суди у порушення зазначених вище положень закону фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановили, не з'ясували, на кого саме видавався ордер.

Суди у порушення вищевказаних положень закону не звернули уваги на доводи квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве про те, що вищевказаний багатоквартирний житловий будинок побудовано за кошти Міністерства оборони України, спірна квартира обліковується як житловий фонд Міністерства оборони України, тобто лише останнє в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве має право проводити повторне заселення або надавати згоду на переоформлення договорів найму.

Зазначене підтверджується: інвентаризацією житлового фонду по Мукачівському гарнізону станом на 01 лютого 2001 року, списком житлового фонду Мукачівської квартирно-експлуатаційної частини, актом звірки передачі службової житлової площі, листом управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 16 травня 2017 року (а.с. 72-79).

При цьому у порушення вимог статті 119 ЦПК України 2004 року позивачка не зазначила, а суд у порушення пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року не залучив до участі у справі належного відповідача - Міністерство оборони України, яким побудовано спірний житловий будинок, спірна квартира обліковується як житловий фонд Міністерства оборони України, що також підтверджується листом управління міського господарства виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області від 16 травня 2017 року.

Тобто відповідач у цій справі фактично повідомив про те, що він є неналежним відповідачем, а суди цим доводам не дали оцінки.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо, ураховуючи повноваження суду касаційної інстанції.

Водночас відповідно до статті 335 ЦПК України 2004 року суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому суд касаційної інстанції не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачеве Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк