Справа № 466/8728/18
УХВАЛА

16 січня 2019 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Галина В.П.,

секретар Задорожна В.Б.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває справа за вищевказаним позовом в якому позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі Виконавчого напису від 10.07.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 6976 до моменту набрання рішенням суду у наведеній справі законної сили та встановити заборону Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» та старшому державному виконавцю Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, вчиняти будь-які дії щодо стягнення за Виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі № 6976 від 10.07.2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до моменту набрання рішенням суду у цій справі законної сили. В якості зустрічного забезпечення позивач пропонує суду встановити заборону на відчуження рухомого майна, яке йому належить на праві власності.

На обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову зазначає, що 19.10.2018 року ним отримано поштовий конверт, адресований йому Самбірським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області, в якому знаходилася постанова винесена 16.10.2018 року старшим державним виконавцем Мазуркевич Л.І. про відкриття виконавчого провадження ВП №57437764 з примусового виконання виконавчого напису №6976 від 10.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 24.03.2011 року та розрахунку заборгованості станом на 30.04.2017 року коштів у сумі 19 329 грн. 57 коп. На думку позивача, зазначена постанова про відкриття виконавчого провадження виступає похідною від тих дій, які вчинятиме виконавець після її винесення. Це призведе до втрати ОСОБА_1 свого майна, належного йому на праві власності і відновити право власності на зазначене майно буде неможливо. Виконання за виконавчим написом призведе до ініціювання нових судових процесів. Також боржник змушений нести додаткові витрати по оплаті виконавчого збору державного виконавця, а це 10% від суми стягнення та витрати, пов»язані з виконанням виконавчого провадження. Також ОСОБА_1 зазначив, що як до так і під час вчинення Виконавчого напису, відповідачу і третій особі (приватному нотаріусу) було відомо про існування спору, спірності у цій справі за вищевказаним договором. Із 2011 року він кошти не сплачував, оскільки не визнавав суми заборгованості. Як слідує зі змісту виконавчого напису, заборгованість на покриття якої його вчинено, виникла за період з 24.03.2011 року по 30.04.2017 року (більше трьох років, а точніше шість).

Враховуючи, що грошові зобовязання за договором від 24.03.2011 року мали і мають спірний характер, що відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не надавало можливості приватному нотаріусу вчиняти 10.07.2017 року за №6976 вказаний виконавчий напис. Тут має місце недотримання, а відтак порушення приватним нотаріусом ОСОБА_2 вимоги щодо вчинення виконавчих написів, зокрема щодо безспірності заборгованості, а відтак і грошових вимог банку. Відтак у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення наведеного напису.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої

відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Частиною 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Свою вимогу позивач мотивує тим, що приватний нотаріус ОСОБА_2 вчинив виконавчий напис у порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Грошові зобовязання за договором від 24.03.2011 року мали і мають спірний характер, ОСОБА_1 з 2011 року кошти не сплачував, оскільки не визнавав суми заборгованості. Крім того, після відкриття виконавчого провадження, наступними діями, які підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, будуть арешт, оцінка майна, виставлення на прилюдні торги і реалізація. Це призведе до втрати позивачем свого майна і відновити своє право власності буде неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1)до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частина 10 ст. 153 ЦПК України передбачає, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в сукупності, клопотання позивача про забезпечення позову слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 258, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі Виконавчого напису від 10.07.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 6976 до моменту набрання рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,законної сили та встановити заборону: - Публічному акціонерному товариству комерційного банку «Приватбанк та старшому державному виконавцю Самбірського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, вчиняти будь-які дії щодо стягнення за Виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі за № 6976 від 10.07.2017 року, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до моменту набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

В якості зустрічного забезпечення встановити заборону на відчуження рухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя