Справа №173/295/19
Провадження №2/173/566/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Відповідача - ОСОБА_2В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1О, з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2В

26.02.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

27.02.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 29.03.2019 року

29.03.2019 року проведене підготовче судове засідання.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

В судовому засіданні 29.03.2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення

Згідно заявлених позовних вимог за поданою позовною заявою позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12 серпня 2016 року у виконавчому комітеті Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області, актовий запис № 5 та залишити їх прізвище, обране при реєстрації шлюбу «Декучаєва». Стягнути з відповідача аліменти за на утримання доньки в твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 12 серпня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області, актовий запис № 5

В період спільного проживання у них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Сімейне життя у них не склалось та з лютого місяця 2017 року між ними припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання.

Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім'ю через що в них часто виникали конфлікти, що негативно впливало на її психологічний стан та психологічний стан дитини.

Також позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно . Дані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на час пред'явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням змінити своє ставлення до дитини та надавати матеріальну допомогу, але її прохання залишились поза увагою.

На даний час їх дитині не випнулись три роки, тому вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, не працює та в зв'язку з цим потребує матеріальної допомооги, тому просить стягнути аліменти і на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, що й стало причиною звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що з відповідачем вона має ще одну дитину, але так як дана дитина народилась не в шлюбі та відповідач не подав заяви про визнання батьківства, відомості про батька цієї дитини записані з її слів. Вона настоює як на розірванні шлюбу так як відповідача фактично склалась інша сім'я, і на стягненні аліментів з в відповідача у визначених нею сумах.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що на розірвання шлюбу він згоден, так як на даний час проживає з іншою жінкою однією сім'єю. Аліменти просить стягнути в меншому розмірі, так як заробітну плату отримує в незначному розмірі.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов'язані із розірванням шлюбу та надання матеріального утримання на дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку.

Судом встановлено, що 12 серпня 2016 року укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

В період шлюбу у сторін народилася син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.

З пояснень сторін судом встановлено, що шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання сторони припинили в лютому місяці 2017 року.

Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Також позивач зазначає, що основною причиною розірвання шлюбу стала подружня зрада зі сторони відповідача та даний факт не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони протягом тривалого періоду часу не підтримують шлюбні відносини та обоє настоюють на розірванні шлюбу. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.

Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.

Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання відповідачки, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Враховуючи вину обох із сторін у розірванні шлюбу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп., в іншій частині сплачений судовий збір, суд вважає за можливе покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, на думку суду повинні бути покладені на відповідача.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають та судом приймається рішення про розірвання шлюбу між ними. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку надає, але не регулярно . За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що позивач бажає отримувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі, тобто позивачем обраний саме такий спосіб захисту прав, тому суд вважає, що аліменти на утримання дитини повинні бути стягненні в твердій грошовій сумі. Так як спосіб стягнення аліментів у відповідності до норм Сімейного кодексу України обирається стягувачем аліментів

Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує обставини, визначні в ч. 1 ст. 182 СК України. Розмір отримуваних відповідачем прибутків, згідно наданої довідки про заробітну плату середній заробіток відповідача складає 4000 грн., на місяць. Також наявність у позивача іншої дитини, стосовно якої сторони підтвердили, що то їх спільна з відповідачем дитина, проте доказів про батьківство відповідача стосовно даної дитини суду не надано. Суд враховуючи вік дитини вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 грн. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 05.02.2019 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивачки, яка має дитину, що не досягла трирічного віку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів. що підлягають стягненню на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, суд враховує всі вищенаведені обставини, а також незначний строк, який залишився до закінчення сплати аліментів на утримання позивачки, тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1536 грн., 80 коп., так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», заявлено дві позовні вимоги, які задоволені судом.

На основі ст. 110, 112, 84, 180, 182, 183, Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити, про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 12 серпня 2016 року виконавчим комітетом Боровкіської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровській області. Актовий запис № 5 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІАН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІАН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 384 грн., 20 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за позовними вимогами про розірвання шлюбу.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІАН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі).00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 05 лютого 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІАН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дружини до досягнення донькою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, в твердій грошовій сумі 1000 (одна тисяча) грн., починаючи стягнення з 05.02.2019 року і до 01.08.2019 року

Рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІАН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір на користь держави в сумі 1536 грн., 80 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09.04.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 09.04.2019 року

Оприлюднене 09.04.2019 року

Рішення набирає законної сили 11.05.2019 року