Справа № 496/4207/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2019 р. суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерське) господарство «Олеся» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказана цивільна справа.

На адресу Біляївського районного суду Одеської області 16 січня 2019 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову в якій просить суд заборонити Селянському (фермерському) господарству «Олеся» здійснювати будь-які сільськогосподарські роботи (оранку, культивацію, обробку гербіцидами та іншими добривами, засівання, збір врожаю тощо) на земельній ділянці площею 36 га. на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області, яка належить позивачу на праві власності.

Обґрунтовуючи вказану заяву про забезпечення позову позивач посилається на те, що на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу були придбані земельні ділянки, всього загальною площею 36 га., що розташовані в Біляївському районі Одеської області (за межами населеного пункту), з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вказані земельні ділянки за кадастровими номерами: НОМЕР_1; НОМЕР_2;НОМЕР_3;НОМЕР_4;НОМЕР_5;НОМЕР_6;НОМЕР_7;НОМЕР_8;НОМЕР_9;НОМЕР_10;НОМЕР_11;НОМЕР_12;НОМЕР_13;НОМЕР_14;НОМЕР_15;НОМЕР_16; НОМЕР_17;НОМЕР_18, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Наразі існує необхідність в проведенні певних сільськогосподарських робіт, в здійсненні підготовки до весняно-польових робіт на вказаних земельних ділянках. У разі здійснення цих робіт відповідачем та у разі засівання насінням земельні ділянки, захист його прав у цій цивільній справі буде несвоєчасним і неефективним, а шкода завдаватиметься і надалі. Внаслідок чого виконання судового рішення щодо звільнення відповідачем земельної ділянки, поновлення усіх прав власника буде значно ускладнене.

Розгляд заяви згідно ст. 153 ЦПК України здійснюється судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно до ст. 151 ЦПК України: заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Запропонований заявником вид забезпечення позову відповідає меті забезпечення саме цього позову, таким чином, з урахуванням предмету позову, суд вважає за необхідне вимоги заявника про вжиття заходів забезпечення позову, задовольнити

Керуючись ст.ст. 149, 151 - 154, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Селянському (фермерському) господарству «Олеся» (місцезнаходження: 67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Молодіжна, 5, ) здійснювати будь-які сільськогосподарські роботи (оранку, культивацію, обробку гербіцидами та іншими добривами, засівання, збір врожаю тощо) на земельній ділянці площею 36 га. на території Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту), яка належить позивачу на праві власності.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії

Повний текст ухвали складено 18 січня 2019 року.

Суддя О.П. Галич