Справа №265/2246/19
Провадження №2/265/1007/19
У Х В А Л А

05 квітня 2019 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., вивчивши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А:

03 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, яким просить:

розірвати договір, укладений 11 жовтня 2018 року між нею та відповідачем

стягнути з відповідача на її користь передплату за цим договором в сумі 30000 гривень

стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення поставки товару в сумі 4675,07 гривень та неустойку за прострочення виконання робіт в сумі 1274,70 гривень.

До позову додана заява про забезпечення позову, якою позивач просить накласти арешт на квартиру 35 будинку 45, корпус 2 по вулиці Київській в місті Маріуполі, що належить відповідачу.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що відповідач не виконав свої зобовязання не тільки перед нею. Так, наказом господарського суду Донецької області від 29 січня 2019 року з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту; крім того, у провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області перебувають справи за позовами споживачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до відповідача про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення матеріальної шкоди та пені; а також відносно відповідача здійснюється досудове розслідування за ст.. 190 ч. 1 КК України (шахрайство). Наведене свідчить, що відповідач вчиняє неправомірні дії та намагатиметься уникнути відповідальності, у тому числі шляхом відчуження належного йому майна, що у свою чергу ускладнить та унеможливить виконання рішення суду. Вважає належним заходом забезпечення поданого нею позову саме арешт на квартиру відповідача. З урахуванням спірних правовідносин вважає належним зустрічне забезпечення позову в розмірі 0,00 гривень.

Ознайомившись із даною заявою та доданими до неї документами, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України містить види забезпечення позову, серед яких накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому за вимогами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже забезпечення позову - сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Предметом позову є невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором купівлі-продажу маталопластикових виробів та комплектуючих, забезпечення демонтажу старих та установку нових конструкцій з ціною позову 35949,77 гривень.

Будь яких доказів щодо вартості квартири, на яку позивач просить накласти арешт, суду не надано, що позбавляє суд можливості зясувати співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, оцінити рівноцінность заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору та відшкодування збитків є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні даної заяви, суд враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного Суду, висловлену у постановах від 17 жовтня 2018 року, справа №183/5864/17-ц, від 21 листопада 2018 року, справа №752/6255/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149 153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, відшкодування збитків, у вигляді накладання арешту на майно, - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом пятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 05 квітня 2019 року.

Суддя: