КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1900/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/8173/17-ц

17 січня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

19 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є споживачем послуг з централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1, які надає Публічне акціонерне товариство &q?ан;Київенерго&q?ав;. З початком опалювального сезону 2016/2017 років він отримав квитанцію Публічного акціонерного товариства «Київенерго», в якій за послугу «централізоване опалення» за листопад 2016 року до сплати було зазначено 579,83 грн. Вказана квитанція була ним оплачена, однак, в отриманій ним квитанції за грудень 2016 року було зазначено наявність у нього боргу по оплаті послуг з централізованого опалення станом за грудень 2016 року в сумі 579,83 грн., в квитанції за грудень 2016 року в графі «до сплати» зазначено суму з урахуванням боргу 1 730,11 грн. З вказаних квитанцій вбачається, що у них не вказані показники будинкового та квартирного лічильників. При вивченні вказаного питання йому стало відомо, що ще в лютому 2016 року за інвестиційною програмою Публічним акціонерним товариством «Київенерго» в будинку АДРЕСА_1 було встановлено загальнобудинковий вузол обліку теплової енергії «Ергомера», однак вказаний вузол обліку теплової енергії «Ергомера» не підключили та на комерційний облік не брали, а мешканцям будинку обсяги споживання визначали та нараховували на підставі середнього розрахунку опалювальної площі всіх прилеглих будинків. Коли мешканці будинку НОМЕР_1 дізналися про вищезазначені шахрайські дії посадової особи - ОСОБА_5, то неодноразово направляли йому заяви та скарги з проханням підключити та взяти на облік загально будинковий вузол обліку теплової енергії «Ергомера», однак відповідь надана не була. Мешканці будинку АДРЕСА_1 у вересні 2016 року направляли на адресу начальника ЦО «Київенерго» колективну заяву, яка була зареєстрована 08.09.2016 року вх. № 24/УОИ 31/3/Е/Кол-122697, однак відповідь на вказане звернення надана не була. В подальшому 28.09.2016 року мешканці будинку направили скаргу на адресу Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, з приводу прийняття на облік та підключення вузла обліку теплової енергії «Ергомера», у відповіді на вказану скаргу було зазначено, що у лютому 2016 року за інвестиційною програмою ПАТ «Київенерго» в будинку АДРЕСА_1 встановлено вузол обліку теплової енергії і що цей лічильник на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» враховано, як прийнятий на комерційний облік. У вказаній відповіді також було роз&q?, ;яснено, що ПАТ «Київенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення для всіх об&q?ов;єктів усіх форм власності і проводить облік спожитої теплової енергії та нарахування плати за її споживання, а тому саме до вказаного виконавця послуг слід звертатись споживачам. Вказане свідчить, що начальник ЦО «Київенерго» зловживав своїм службовим становищем і надав для районної в м. Києві державної адміністрації неправдиву відповідь щодо взяття на облік та підключення вузла обліку теплової енергії «Ергомера» в будинку АДРЕСА_1 В результаті такої безвідповідальності і безкарності постачальник тепла продовжує присилати йому свавільні платіжні квитанції, згідно яких він повинен компенсувати відповідачу витрати за обігрів його підземних магістралей та за людей, які взагалі нічого не платять.

Не погоджуючись з такою ситуацією та дотримуючись вимог п. 33 Типового договору, затвердженого постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, де зазначено, що у разі неналежного надання або не надання послуг виконавцем, споживач повідомляє про це виконавця в усній формі чи у письмовій формі за адресами, про що зазначено в договорі від 23 січня 2017 року, він 23 січня 2017 року направив скаргу на ім&quy:;я генерального директора ПАТ «Київенерго» про протиправну, з ознаками злочинності діяльність начальника ЦО «Київенерго» ОСОБА_5 щодо зловживання службовими правами та просив вжити заходи реагування відносно нього, забезпечити виконання підключення на протязі січня 2017 року встановленого вузла обліку теплової енергії «Ергомера» в будинку АДРЕСА_1, здійснити перерахунок споживання тепла у період з жовтня 2016 року по лютий 2017 року. У даних зверненнях він просив довести дійсність розмірів нарахованих та встановлених тарифів по утриманню будинку та надані комунальних послуг згідно чинного законодавства та просив провести звірку за результатами якої сторони могли б погодити суми оплат.

Вказував на те, що в подальшому від отримав від Публічного акціонерного товариства «Київенерго» відповідь від 13 лютого 2017 року в якій зазначено, що система централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 обладнана засобом обліку теплової енергії, який взятий на облік Публічного акціонерного товариства «Київенерго», нарахування плати за послуги централізованого опалення мешканцям будинку АДРЕСА_1 проводиться згідно показників будинкового засобу обліку, пропорційно опалювальній площі квартири та здійснено перерахунок платежів за жовтень 2016 року, який відображається у квитанціях за листопад 2016 року. З такою відповіддю він не погоджується, оскільки вона не відповідає вимогам п. 32 Типового договору щодо надання виконавцем послуг інформації споживачеві .

Посилаючись на наведене, просив суд визнати протиправною бездіяльність Публічного акціонерного товариства «Київенерго» щодо не підключення встановленого засобу обліку теплопостачання в будинку АДРЕСА_1, здійснення розрахунків у період з грудня 2016 року по березень 2017 року оплати за теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1 не на підставі показників будинкового лічильника теплоносія, а на припущеннях, які спричинили майновий збиток у розмірі 4 087,62 грн., визнати борг незаконним та скасувати його; зобов'язати відповідача підключити встановлений засіб обліку теплопостачання в будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості та гарантіям п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо захисту права на справедливий розгляд справи безстороннім судом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. Зазначав, що в рішенні суду першої інстанції не наведені його позовні вимоги, тому, відповідно, суд їх і не вирішив. Крім того, рішення суду першої інстанції ґрунтується лише на поясненнях представника відповідача. Вказував на те, що суд не надав належної правової оцінки доказам, що були надані позивачем, та безпідставно врахував фіктивні докази, що були надані відповідачем. Суд не надав правову оцінку доводам та доказам кожної сторони у справі, не зазначив в рішенні чому прийняв доводи та докази відповідача та відхилив його доводи та докази, як позивача у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Київенерго» адвокат Дуднік-Дубіняк Дмитро Ігорович заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, суд першої інстанції посилався на те, що з доводами позивача погодитись не можна, так як загальнобудинковий вузол обліку теплової енергії в житловому будинку АДРЕСА_1 прийнятий на облік відповідача 02.04.2016 року, про що свідчить акт про прийняття теплового вузла обліку № 32Є 839 від 02.04.2016 року, дата заводської повірки-22.02.2016 року, міжповірочний інтервал - 4 роки. Нарахування за послуги централізованого опалення мешканцям будинку № 37 здійснюється відповідно до показань вказаного лічильника. Позивача було повідомлено про вказану обставину у відповіді № 32КД/2541 від 13.02.2017 року на його лист від 23.01.2017 року. А тому посилання позивача на те, що будинковий засіб обліку теплової енергії був встановлений, але не прийнятий на комерційний облік відповідача є хибним. Доводи позивача щодо неправильного розрахунку вартості наданих йому послуг централізованого опалення спростовуються дослідженими доказами. Розрахунок спожитого централізованого опалення здійснений саме за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, де зазначено обсяг споживання за показаннями будинкового засобу обліку, обсяг, що припадає на квартиру споживача, опалювальна площа будинку, що береться до розрахунку, тариф, що використовується за умовами наявності засобу обліку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогах процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Згідно статті 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 05.08.2014 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району міста Київ укладено договір № 0510001 про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води з балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності.

22 червня 2015 року між ПАТ «Київенерго», що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності, та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», що відповідно до Статуту підприємства є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду в м. Києві, укладено договір № 0510005 про співпрацю виконавця послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води з балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розподіл функцій та відповідальності між виконавцем та балансоутримувачем.

Згідно акту № 31/839 про прийняття теплового вузла обліку, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії марки Ергомера-125 № 5868-16, який прийнятий на комерційний облік Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 02 квітня 2016 року. Дата заводської повірки - 22 лютого 2016 року, міжповірочний інтервал - 4 роки.

З наданих та досліджених в судовому засіданні належним чином завірених копій відомостей обліку теплової енергії КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» по АДРЕСА_1 за період з 02.04.2016 по 21.11.2016 року; з 21.11.2016 року по 28.12.2016 року; з 28.12.2016 року по 31.01.2017 року; з 23.01.2017 по 20.02.2017 року; з 21.02.2017 по 21.03.2017 року; з 22.03.2017 по 09.04.2017 року вбачається, що нарахування за послуги з централізованого опалення мешканцям будинку за адресою АДРЕСА_1 у опалювальному сезоні 2016/2017 рр. здійснювалися відповідно до показань вказаного засобу обліку теплової енергії. Обсяги споживання теплової енергії для потреб надання послуги з централізованого опалення за показниками будинкового засобу обліку фіксувалися щомісячно у відомостях теплової енергії.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об&q?я ;єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та прийшов до обгрунтованого висновку, що посилання ОСОБА_2 на те, що внаслідок протиправної бездіяльності ПАТ «Київенерго» будинковий засіб обліку теплової енергії був встановлений, проте не підключений та не прийнятий на комерційний облік Публічного акціонерного товариства «Київенерго», спростовуються вказаними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено порядок здійснення нарахувань за послугу з централізованого опалення.

Так, відповідно до п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири.

У будинку АДРЕСА_1 відсутні нежитлові приміщення, квартири з квартирними засобами обліку та індивідуальними (автономними) системами опалення.

Відповідно до п. 1.4. Методики розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року № 359, кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загально будинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Таким чином, для розрахунку плати за послугу з централізованого опалення спочатку необхідно визначити обсяг Гкал, що були витрачені для обігріву 1 кв. м., для чого обсяг спожитих Гкал за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії за розрахунковий період необхідно поділити на опалювальну площу житлової частини (квартир) будинку.

Для визначення спожитого обсягу Гкал конкретною квартирою необхідно кількість Гкал, що були витрачені для обігріву 1 кв.м., помножити на опалювальну площу такої квартири. Вартість послуги з централізованого опалення для конкретної квартири визначається шляхом множення спожитих Гкал цією квартирою на встановлений тариф.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлює тарифи на комунальні послуги для суб'єктів природних монополій.

Так, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 тариф для обертів житлових будинків з будинковими та квартирними засобами обліку теплової енергії в опалювальному періоді 2016/2017 р.р. складав 1 416,96 грн./Гкал.

Відповідно до інформації, переданої балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 Комунальним підприємством «Оболонь» Оболонського району м. Києва, загальна опалювальна площа житлової частини (квартир будинку ) становить 13 041,80 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що за жовтень 2016 року позивачу за надані послуги з централізованого опалення було нараховано 622,33 грн., за листопад 2016 року - 871,15 грн., за грудень 2016 року - 1730,11 грн., за січень 2017 року - 1 680,80 грн., за лютий 2017 року - 1 462,87 грн., за березень 2017 року - 953,33 грн.

В письмових запереченнях на позов представник відповідача зазначив, що дійсно у жовтні 2016 року з технічних причин працівники Публічного акціонерного товариство «Київенерго» не мали змоги зафіксувати показання будинкового засобу обліку теплової енергії у будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з чим нарахування за послугу з централізованого опалення за жовтень здійснено відповідно до встановлених норм споживання за 1 кв.м. опалювальної площі квартири.

У листопаді 2016 року після одержання показань будинкового засобу обліку плату за послуги з централізованого опалення за жовтень 2016 року було скориговано відповідно до його фактичних показань. Зазначене коригування відображене у графі «перерахунок, грн..» квитанції за листопад 2016 року. Відповідні коригування нарахувань у сторону зменшення здійснено у розрахунковому періоді «квітень 2017 року», що відображено у платіжних документах споживачів. Обсяги Гкал, спожиті у перші дні квітня 2017 року до закінчення опалювального сезону, ввійшли до розрахунків за березень 2017 року.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про те, що загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії в будинку АДРЕСА_1 не підключений та не взятий на комерційний облік ПАТ «Київенерго» та що здійснення відповідачем розрахунків у період з грудня 2016 року по березень 2017 року оплати за теплопостачання квартири АДРЕСА_1 відбувається не на підставі показників будинкового лічильника теплоносія, а на припущеннях, про спричинення йому відповідачем майнового збитку у розмірі 4 087,62 грн. та про незаконність нарахованого йому боргу по оплаті послуг з централізованого опалення у опалювальному періоді 2016/2017 рр.

В судовому засіданні апеляційного суду за його ж клопотанням, позивач ОСОБА_2 був допитаний в якості свідка. В своїх показах посилався на те, що факт не підключення загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії до мереж йому відомий, так як він, проходячи біля будинку АДРЕСА_1 в якому проживає, побачив відкритий підвал в якому працівники ЖЕКу проводили певні роботи. Він поцікавився у вказаних працівників де знаходиться прилад обліку теплової енергії. Один із працівників показав йому цей прилад і сказав, що він не підключений. Щоб зафіксувати вказаний факт він зробив фотографії приладу, які в подальшому надав суду в якості доказів.

Вказані покази ОСОБА_2 у якості свідка колегія суддів не може покласти в основу судового рішення, оцінює їх критично, так як свідок не вказав конкретний час та дату виконання вказаних ним робіт в підвалі будинку АДРЕСА_1, не знає прізвищ, імен, посад осіб, які нібито виконували роботи, як працівники ЖЕКу та показували йому прилад обліку. Зазначив, що він не перевіряв наявність службових посвідчень у вказаних осіб. З урахуванням цього колегія суддів позбавлена можливості перевірити достовірність вказаних показів свідка. Крім того, покази свідка ОСОБА_2 спростовуються наданими суду та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами (актом, відомостями). Надані суду позивачем копії фотографій приладів ( а.с. 88-90) не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту підключення чи не підключення до мереж приладу обліку теплової енергії в будинку АДРЕСА_1, так як вони не містять інформації про те, що зображені на них прилади знаходяться саме в будинку АДРЕСА_1, коли вони були зроблені.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обгрунтованого висновку, що нарахування за послуги з централізованого опалення позивачу в опалювальному періоді 2016/2017 рр. здійснено відповідно до фактичних показань будинкового засобу обліку теплової енергії у відповідності до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що рішення суду ґрунтується лише на поясненнях відповідача, колегія суддів відхиляє, так як відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, в рішенні стисло викладено позиції позивача та заперечення відповідача, встановлені судом фактичні обставини, зазначені надані сторонами та досліджені судом докази, надана їм відповідна правова оцінка, викладені висновки щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_2.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду грунтується на фіктивних доказах, так як фіктивним є доказ, якого не існує і який видається з певною метою за дійсний. Позивачем не надано доказів того, що надані суду належним чином посвідчені та досліджені докази, є фіктивними, а тому такі його твердження є безпідставними.

Не зазначено позивачем в апеляційній скарзі, які норми матеріального права невірно застосовані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, в чому полягає таке порушення, а тому такі доводи колегія суддів вважає необгрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Печерськогорайонного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року.

Головуючий: Судді: