Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8139/18 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/8139/18 за позовом Фонду соціального страхування України до ОСОБА_1 про визнання недійсними записів у трудовій книжці та витребування трудової книжки для внесення записів

за апеляційною скаргою Фонду соціального страхування України на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Драча Ю.І. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Фонд соціального страхування України звернувся до суду із позовом, в якому просив внести зміни до запису №18 трудової книжки ОСОБА_1, а саме вказати підставою звільнення наказ №253-к від 25.04.2016, визнати недійсним та скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 №19 та зобов'язати ОСОБА_1 надати виконавчій дирекції Фонду соціального страхування України трудову книжку для внесення відповідних змін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.05.2013 наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, правонаступником якого на даний час є Фонд соціального страхування України, № 299-к ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника начальника управління - начальника відділу фінансування санаторіїв-профілакторіїв та соціальних послуг у сфері позашкільної роботи управління надання соціальних послуг Виконавчої дирекції Фонду ССТВП.

20.08.2013 відповідача переведено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу з питань оздоровлення дітей та позашкільного обслуговування управління з питань надання соціальних послуг Виконавчої дирекції Фонду ССТВП.

Згідно з службовою запискою в.о. начальника відділу кадрів Виконавчої дирекції Фонду ССТВП Запорожець Т.В. від 22.04.2016 ОСОБА_1 був відсутнім на роботі тривалий час з нез'ясованих причин, а саме з 23.12.2014 та заробітна плата працівнику не нараховувалась на підставі ст. 94 КЗпП України.

25.04.2016 наказом Виконавчої дирекції Фонду ССТВП № 253-к ОСОБА_1 звільнено за прогул (відсутність на роботі 475 днів без поважних причин) за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

До трудової книжки ОСОБА_1. 25.04.2016 внесено запис № 18 про звільнення за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 252-к від 25.04.2016. Цією ж датою зроблено запис № 19, яким ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України та визнано запис № 18 недійсним на підставі наказу № 253-к від 25.04.2016.

Вважаючи запис в трудовій книжці №19 недійсним, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Фонд соціального страхування України, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги в сукупності аналогічні доводам викладеним у позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В суді апеляційної інстанції представники позивача Левшунов Д.С. та Головко П.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Надали оригінали документів для огляду в судовому засіданні та табелі виходу на роботу ОСОБА_1 за період з 01.12.2014 по 27.04.2016.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважав рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, надав відповідні пояснення.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.05.2013 наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 299-к ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника начальника управління - начальника відділу фінансування санаторіїв-профілакторіїв та соціальних послуг у сфері позашкільної роботи управління надання соціальних послуг Виконавчої дирекції Фонду ССТВП (а.с.32).

20.08.2013 наказом Виконавчої дирекції ССТВП № 405/2 ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу з питань оздоровлення дітей та позашкільного обслуговування управління з питань надання соціальних послуг Виконавчої дирекції Фонду ССТВП(а.с.33).

Згідно з службовою запискою в.о. начальника відділу кадрів Виконавчої дирекції Фонду ССТВП Запорожець Т.В. від 22.04.2016 ОСОБА_1 був відсутнім па роботі тривалий час з нез'ясованих причин, а саме з 23.12.2014 та заробітна плата працівнику не нараховується на підставі ст. 94 КЗпП України.

Наказом Виконавчої дирекції Фонду ССТВП № 253-к ОСОБА_1 звільнено за прогул (відсутність на роботі 475 днів без поважних причин) за п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.35).

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 вбачається, що в його трудову книжку 25.04.2016 внесено запис №18 про звільнення його за прогул без поважних причин (п.4 ст. 40 КЗпП України). Запис внесено на підставі наказу № 252-к від 25.04.2016 (а.с.31).

Під вказаним записом міститься підпис в.о. начальника відділу кадрів Т.В. Запорожець.

Того ж дня в трудову книжку ОСОБА_1 внесено запис №19 про звільнення його з роботи за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Вказано, що запис №18 - недійсний. Зазначений запис внесено на підставі наказу №253-к від 25.04.2016 та підписано головним спеціалістом відділу кадрів без зазначення прізвища (а.с.31 зворот).

Наведені записи завірені печатками.

Судом також встановлено, що згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV передбачено утворення Фонду соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також припинення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності шляхом приєднання до Фонду соціального страхування України.

З 01 серпня 2017 року всі функції та завдання, визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV забезпечуються Фондом соціального страхування України (вул. Боричів Тік, 28, м. Київ, 04070, ідентифікаційний код 40210180), який є правонаступником Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що під час звільнення, роботодавець, який ставив підпис в трудовій книжці в відповідній графі та печатку підприємства при звільненні відповідача не міг не бачити запис № 18, однак, ні у роботодавця, ні у правонаступника таких питань не виникало, а виникло лише тоді, коли ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду соціального страхування України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на таке.

В суді апеляційної інстанції представники Фонду соціального страхування України пояснили, і про це зазначено в апеляційній скарзі, що позивач, як правонаступник Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, дізнався про наявність запису №19 в трудовій книжці позивача із цивільної справи №296/3659/18, яка перебуває на розгляді в Корольовському районному суді м. Житомира за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

На підтвердження своїх вимог позивач надав до суду документи, передані йому, як правонаступнику, Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Так, наказ №252-к від 25.04.2016 стосується працівника ОСОБА_7 щодо зменшення її надбавки за високі досягнення у праці (а.с.34).

Наказом №253-к від 25.04.2016 звільнено ОСОБА_1 - заступника начальника управління - начальника відділу з питань оздоровлення дітей та позашкільного обслуговування управління з питань надання соціальних послуг Виконавчої дирекції Фонду, за прогул (відсутність на роботі 475 днів без поважних причин), п.4 ст. 40 КЗпП України. В наказі міститься також посилання на підстави звільнення (а.с.35).

Судом апеляційної інстанції оглянуто оригінали наказів, які сформовано в єдину книгу, і сумнівів в їх достовірності у колегії суддів не виникло.

Також апеляційним судом оглянуто Книгу обліку наказів з кадрових питань Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, у якій під номером наказу 252-к від 25.04.2016 міститься запис про зменшення надбавки ОСОБА_7, а наказ №253-к від 25.04.2016 стосується звільнення ОСОБА_1 Зазначена Книга не містить будь-яких виправлень чи підчисток, стосується значного періоду та також не викликає сумнівів у її достовірності.

Окрім того апеляційним судом оглянуто особову справу ОСОБА_1, яка сформована належним чином, та у якій, зокрема, містяться службові записки та акти щодо відсутності ОСОБА_1 на роботі та наказ №253-к від 25.04.2016 про звільнення його з роботи за прогул на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Жодних доказів про існування наказу №253-к від 25.04.2016 про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України матеріали справи не містять.

Сторони, у тому числі й відповідач, не надали доказів наявності заяви ОСОБА_1, поданої на ім'я директора Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про звільнення його з роботи за угодою сторін. ОСОБА_1 не надано доказів й на підтвердження факту та обставин при яких він подавав таку заяву.

З табелю виходу на роботу працівників Виконавчої дирекції ФСС з ТВП за період з 01.12.2014 по 25.06.2016 вбачається, що спочатку навпроти прізвища відповідача були проставлені позначки «ХВ» - хвороба, а потім - «НЗ» - неявка з нез'ясованих причин.

Представники позивача пояснили, що за вказаним фактом проводилось службове розслідування, проте обставини внесення запису №19 в трудову книжку відповідача достеменно не встановлені, оскільки в.о. начальника відділу кадрів Т.В. Запорожець звільнилась з роботи, а інший працівник, який вносив в трудову книжку відповідача зазначений запис не пам'ятає обставин за сплином часу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт звільнення відповідача за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Натомість ОСОБА_1 не доведено факт його звільнення за п.1 ст.36 КЗпП України.

Отже, запис у трудовій книжці ОСОБА_1 №19 необхідно визнати недійсним та скасувати.

За змістом статті 48 КЗпП України - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів.

Відповідно до п.2.6. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17 серпня 1993 року за № 110 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вище стоячою організацією, якій було надано підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - обласним архівом, державним архівом м. Києва, державним архівом м. Севастополя і державним архівом при Раді Міністрів Криму (п.2.8 Інструкції).

Відповідно до п. 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п.2.4. Інструкції).

Оскільки трудова книжка перебуває у відповідача, який не визнає вимоги позивача про внесення змін до своєї трудової книжки, вимоги позивача підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Зважаючи на те, що позов задоволено, судові витрати покладаються на відповідача (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів виходить з того, що позивачем по суті пред'явлено одну вимогу - про внесення змін до трудової книжки, а тому з позивача підлягає стягненню на користь відповідача 4 405 грн. понесених позивачем судових витрат: 1762грн. - за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 2643грн.(1762 х 150% ) - за подання апеляційної скарги.

Разом з тим апеляційний суд вважає за можливе одночасно з ухваленням судового рішення по справі вирішити питання повернення позивачу зайво сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5353,50грн. (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування України задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Внести зміни до запису №18 трудової книжки ОСОБА_1, а саме вказати підставою звільнення наказ №253-к від 25.04.2016, визнати недійсним та скасувати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 №19, внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду соціального страхування України 4 405 грн. судових витрат.

Управлінню державної казначейської служби України в м. Житомирі Житомирській області (Управління казначейства) (10008, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 12/5, ідентифікаційний код юридичної особи - 38035726) повернути Фонду соціального страхування України (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, 28, ідентифікаційний код юридичної особи - 40210180) зайво сплачений за платіжним дорученням №16348 від 11 грудня 2018 року судовий збір в сумі 5353,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.01.2018.

Головуючий Судді