Справа №242/5148/18
Провадження №2/242/301/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Військово - цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла ОСОБА_3. ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який помер 1983 року. ОСОБА_4 належав будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 спадщину отримала його дружина ОСОБА_3, оскільки на день смерті проживала разом із спадкодавцем та фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, але ОСОБА_3 не встигла оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка. Позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3. Державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Також, у постанові зазначено, що має місце розбіжності в написанні прізвища спадкодавця ОСОБА_4 та спадкоємця ОСОБА_2 Позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність даних про державну реєстрацію нерухомого майна та наявність помилки у написанні прізвища. Просили суд встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнати за ними право власності на спадкове майно за законом на будинок - літери А-І, а, а?, а??, загальною площею 53,6 кв.м., житлова площа 25,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня - літера Б, льох - літера пд., убиральня - літера Г, сарай - сарай В, сарай - літера Д, гараж - літера Е, теплиця - літера Ж, котельна - літера З, душ - літера И, гараж - літера К, огорожа - літери №1, №2, замощення - літери І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, по 1/2 частки за кожним.

Позивачі та їх представник належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просили задовольнити позов та розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позовних вимог.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.11.2018 року відкрито провадження по справі, зобов'язано Авдіївську державну нотаріальну контору надати копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та Інформаційні довідки із Спадкового реєстру.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.03.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1952 року, що підтверджує свідоцтво про шлюб видане 02.08.1952 року серії НОМЕР_3.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 14.11.1960 року, складеного російською мовою, «ОСОБА_4.» і «ОСОБА_3.». є батьками «ОСОБА_2.», який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_5, виданого 10.01.2000 року Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області, на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прізвище заявника російською мовою зазначено «ОСОБА_2», українською - «ОСОБА_2».

ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є також батьками ОСОБА_1 що підтверджує копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_9, виданого 14.07.1967 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6, виданого 24.08.1974 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого 10.02.1983 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що свідчить свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивач ОСОБА_2 обґрунтовуючи свої вимоги зазначав, що він позбавлений можливості оформити спадщину після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, оскільки при оформленні паспорту була допущена помилка при перекладі з російської мови та замість «ОСОБА_2» його прізвище записано «ОСОБА_2», у зв'язку із чим йому необхідно підтвердити факт родинних відносин з померлою.

Відповідно до п.1 ст.315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Відповідно до абз. 2 п.2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Встановлення факту родинних відносин необхідне позивачу для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовна заява в частині встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем підлягає задоволенню, оскільки на підставі наданих суду доказів з достовірністю встановлено те, що ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Авдіївка Донецької області, є сином ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Вирішуючи позовні вимоги позивачів в частині визнання права власності на спадкове майно, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_8 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Крім того, за життя ОСОБА_4 належав будинок - літери А-І, а, а?, а??, загальною площею 53,6 кв.м., житлова площа 25,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня - літера Б, льох - літера пд., убиральня - літера Г, сарай - сарай В, сарай - літера Д, гараж - літера Е, теплиця - літера Ж, котельна - літера З, душ - літера И, гараж - літера К, огорожа - літери №1, №2, замощення - літери І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідчений 06.12.1956 року 1 Сталінською нотконторою по реєстру №7141, рішенням виконавчого комітету Авдіївської районної ради депутатів трудящих №282 від 26.11.1956 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою №07-29д/2686, виданого Центром надання адміністративних послуг 19.07.2018 року.

Також на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований його син ОСОБА_2

Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані на день смерті із ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1

Разом з тим, згідно із довідкою, виданою Авдіївською державною нотаріальною конторою № 151/342/1995 від 02.11.2016 року, ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР 1963 року, інших спадкоємців після їх смерті немає. Таким чином, відомостей, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у суду відсутні, а тому ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Право на спадкове майно перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцю - ОСОБА_3, яка на підставі ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину.

Згідно із ст.. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме будинком АДРЕСА_1, але не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Позивачі звернулися до державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори та ним заведено спадкову справу, але позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність даних про державну реєстрацію нерухомого майна за померлою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України від 17.02.2011 року №3038- VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції Законів від 20.11.2012 року №5496 - VІ та від 13.01.2015 року №92- VІІІ, Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їз будівельних конструкції та інженерних мереж, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року №95 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 року за №612/23144), який діяв до 24.04.2015 року, та Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 24.04.2015 року №79 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.05.2015 року за №547/26992), житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, прийняттю в експлуатацію не підлягають.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1, є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після смерті чоловіка ОСОБА_4 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме будинком АДРЕСА_1, але не отримала свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, суд вважає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Судом встановлено та підтверджено довідкою Авідвївської державної нотаріальної контори №151/342/1995 від 02.11.2016 року, що спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, про що заведено спадкову справу №342 за 1995 рік., та вони є спадкоємцями всього майна ОСОБА_3 за законом, в тому числі житлового будинку НОМЕР_10, який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, після смерті якого спадщину фактично прийняла його дружина - ОСОБА_3 , але не оформила свої спадкові права.

Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Судом встановлено, що позивачі звернулися до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про права на спадщину та не отримати свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність даних про державну реєстрацію нерухомого майна, а також через наявність помилки у написанні прізвища «ОСОБА_2».

Зазначене вище свідчить про порушення законного права позивачів на реалізацію своїх майнових прав, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. З ЦПК України, та у спосіб передбачений ст. ст. 4 та 16 ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, за життя належав будинок АДРЕСА_1 який у спадщину фактично отримала його дружина ОСОБА_3 відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР (1963 року), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та після її смерті, право на спадкове майно перейшло в порядку спадкування за законом спадкоємцям - ОСОБА_2 і ОСОБА_1, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, однак не отримали свідоцтво про право власності на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що на вказане майно, окрім позивачів, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 і ОСОБА_1, про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 76,77,78,258,259,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Військово - цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року у м. Авдіївка Донецької області, є сином спадкодавця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Авдіївка Донецької області, (ІПН НОМЕР_1) право на спадщину за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на 1/2 частку житлового будинку - літери А-І, а, а?, а??, загальною площею 53,6 кв.м., житлова площа 25,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня - літера Б, льох - літера пд, убиральня - літера Г, сарай - літера В, сарай - літера Д, гараж - літера Е, теплиця - літера Ж, котельна - літера З, душ - літера И, гараж - літера К, огорожа - літери №1, №2, замощення - літери І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Авдіївка Донецької області, (ІПН НОМЕР_2) право на спадщину за законом, що залишилася після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на 1/2 частку житлового будинку - літери А-І, а, а?, а??, загальною площею 53,6 кв.м., житлова площа 25,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: літня кухня - літера Б, льох - літера пд., убиральня - літера Г, сарай - сарай В, сарай - літера Д, гараж - літера Е, теплиця - літера Ж, котельна - літера З, душ - літера И, гараж - літера К, огорожа - літери №1, №2, замощення - літери І, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оригінал рішення знаходиться в Селидівському міському суді Донецької області.

Суддя В.І.Капітонов