справа №619/3396/17
провадження №2/619/54/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Кононихіної Н.Ю.

за участю секретаря

судового засідання - Мєщан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області «про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно», де в третій особі є Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області,

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернулася позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області «про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно», де в третій особі є Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області. Із матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1 з 1989 року постійно проживала разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство, проживали як подружжя без реєстрації шлюбу. Вказаний факт підтверджується актом депутата Малоданилівської селищної ради Булавіним С . Ю. від 22.03.2017 року. Також зазначений акт підписали шістнадцять осіб, які на протязі усього терміну сумісного проживання знали родину ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Зазначене домоволодіння на праві особистої приватної власності належало ОСОБА_8 , що є рідним батьком ОСОБА_9 . Разом з ОСОБА_8 були зареєстровані та постійно проживали члени його родини; син - ОСОБА_5 , та дружина - ОСОБА_10 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_5 - ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_5 - ОСОБА_8 . За життя ОСОБА_8 не використав свого законного права на складання заповіту, таким чином єдиною зареєстрованою особо та спадкоємцем за законом залишився ОСОБА_5 . Вказані факти та обставини справи підтверджуються повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_5 від 21 серпня 2009 року, Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 грудня 2009 року, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 30 листопада 2009 року, довідкою про склад сім`ї №02-22/1288 від 03 жовтня 2016 року, повторним свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 від 02 жовтня 2009 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 від 16 липня 1986 року та довідкою № 1034 від 16 липня 1986 року.

Після смерті своїх батьків, ОСОБА_5 продовжував постійно проживати у домоволодінні свого батька без оформлення права на спадщину за законом, доглядав за ним, сплачував всі комунальні платежі та тримав нерухоме майно у належному стані та догляді.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з п. 5 Прикінцевого та перехідного положення діючого Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, враховуючи наведені норми чинного законодавства України, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 не відмовлявся від спадщини після смерті свого батька, був єдиним спадкоємцем, на час відкриття спадщини був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем, після смерті батька продовжував проживати у домоволодінні своїх батьків, доглядав за ним, сплачував комунальні платежі по ньому, вважаю, що ОСОБА_5 є такою особою, яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_3 після тривалої, тяжкої хвороби помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08 лютого 2017 року.

05.05.2017 ОСОБА_1 звернулась до Дергачівської державної нотаріальної контори із заявою про намір прийняти спадщину після смерті свого цивільного чоловіка - ОСОБА_5 . Зазначені обставини справи підтверджуються Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47627377 від 05.05.2017.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, що проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до моменту відкриття спадщини.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства - ОСОБА_1 на протязі більш ніж 27 років постійно проживала разом з ОСОБА_5 як одна сім`я, вели спільне господарство, заявник допомагала сплачувати усі комунальні послуги, фактично вони жили як подружжя без реєстрації шлюбу. Під час тяжкої хвороби ОСОБА_5 , ОСОБА_1 постійно знаходилась разом зі своїм цивільним чоловіком, допомагала йому морально та фізично, оскільки останнім часом ОСОБА_5 не міг обслуговувати сам себе. Інших спадкоємців у ОСОБА_5 немає.

Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно ОСОБА_1 для прийняття спадщини після смерті її цивільного чоловіка ОСОБА_5 .

Тому позивач просила встановити факт проживання ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 однією сім`єю понад п ять років до моменту відкриття спадщини; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, як спадкоємця за законом четвертої черги, а саме на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , не надав до суду відзив на позов, хоча ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 02.04.2018 року йому були роз`яснені вимоги ст. 178 ЦПК України, а також надано п`ятнадцятиденний строк для надання фактичних заперечень на позов із наданням відповідних доказів.

Відповідач ОСОБА_3 , не надав до суду відзив на позов, хоча ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 02.04.2018 року йому були роз`яснені вимоги ст. 178 ЦПК України, а також надано п`ятнадцятиденний строк для надання фактичних заперечень на позов із наданням відповідних доказів.

Відповідач ОСОБА_4 , не надав до суду відзив на позов, хоча ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 02.04.2018 року йому були роз`яснені вимоги ст. 178 ЦПК України, а також надано п`ятнадцятиденний строк для надання фактичних заперечень на позов із наданням відповідних доказів.

Представник відповідача Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області не надав до суду заперечення на позов, хоча ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 20.10.2017 року йому були роз`яснені вимоги ЦПК України, а також надано строк для надання фактичних заперечень на позов із наданням відповідних доказів.

Представник третьої особи Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області не надав до суду заперечення на позов, хоча ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 02.04.2018 року йому були роз`яснені вимоги ЦПК України, а також надано строк для надання фактичних заперечень на позов із наданням відповідних доказів.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 20.10.2017 року було відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області «про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно», де в третій особі є Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області - з призначенням відкритого судового засідання для розгляду справи по суті на 23.11.2017 року, а також запропоновано у строк до 23.11.2018 року подати до суду заперечення на позов, а також викласти свої пояснення, аргументи, міркування щодо наведених позивачем доводів.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 02.04.2018 року було залучено у якості співвідповідачів по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким вручена копія позовної заяви та матеріалів до неї, запропоновано подати письмовий відзив на позов із зазначенням доказів, що підтверджують відзив на позов з призначенням справи до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позов, просили задовольнити його у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову, т.я. нема відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцю четвертої черги.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову, т.я. позивач дійсно дружила з ОСОБА_5 , часто приходила до його у гості, допомагала йому, коли він хворів, але не проживала з ним постійно однією сім`єю впродовж 27 років до його смерті.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 , просив відмовити у задоволенні позову, т.я. позивач не довела юридичного факту проживання ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 однією сім`єю понад п ять років до моменту відкриття спадщини, тому нема підстав визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, як спадкоємця за законом четвертої черги, а саме на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - після смерті ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання представник відповідача Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не з`явився без поважних причин, тому суд розглядає справу без представника відповідача, на тих доказах, які знаходяться в матеріалах справи.

В судове засідання представник третьої особи Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області не з`явився, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, не з`явився без поважних причин, тому суд розглядає справу без представника третьої особи, на тих доказах, які знаходяться в матеріалах справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , який постійно проживав у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало померлому на підставі свідоцтва про право власності від 12.08.1980 року, виданого виконкомом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.12.2009 року. Щодо опису об`єкту нерухомості: на земельній ділянці фонду Малоданиліської селищної ради знаходяться - житловий будинок А-1 - житловою площею 18,50 м.кв. загальною площею 39,10 м.кв., житловий будинок Б-1 - житловою площею 24,00 м.кв., загальною площею 35,50 м.кв., сарай В., вбиральня Г., душ Д., огорожа № 1, колонка К.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька був його син ОСОБА_5 , який на момент смерті батька був прописаний з 15.12.1982 року та зареєстрований у спірному домоволодінні АДРЕСА_1 , спадок прийняв фактично, від прийняття спадку не відмовився згідно вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, п. 5 Прикінцевого та перехідного положення діючого Цивільного кодексу України, правил книги шостої Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, однак, своїх спадкових прав не оформив у законному порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , який постійно проживав у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане ВК Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області 08.02.2017 року; актовий запис про народження № 39 від 21.08.1945 року, де батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_14 розірвали шлюб 18.05.1973 року, свідоцтво видане Дергачівским відділом ЗАГС Харківської області серії НОМЕР_2 15.08.1974 року.

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , т.я. спадок після смерті батька ОСОБА_5 прийняв фактично, від прийняття спадку не відмовився, однак, своїх спадкових прав не оформив у законному порядку.

05.05.2017 року до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_1 на підставі ст. 1264 ЦК України. При цьому надала свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_15 , НОМЕР_3 , виданого 25.08.1976 Малоданилвською селищною радою Дергачівського району Харківської області. (а.с. 209).

01.08.2017 року до Дергачвіської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_3 на підставі ст. 1268 ЦК України, причому підпис на його заяві засвідчив приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Харківської області Задоріна В.В. -28.07.2018 року. Родинні відносини із померлим підтвердив свідоцтвом про народження від 08.01.1968 року, виданим Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області серії НОМЕР_4 08.02.1968 року, де матір`ю вказана ОСОБА_16 ; витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб з ОСОБА_17 08.02.1968 року щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_16 ; копією паспорту на ім`я ОСОБА_3 , рішенням Дергачівського райсуду Харківськоїх області від 14.12.2017 року про встановлення факту родинних відносин ОСОБА_3 , який є рідним племінником ОСОБА_5

01.08.2017 року до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_2 на підставі ст. 1268 ЦК України, причому підпис на його заяві засвідчив приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Харківської області Задоріна В.В. - 28.07.2018 року. Родинні відносини із померлим підтвердила свідоцтвом про народження ОСОБА_19 від 06.04.1961 року, виданим Дергачівською сільрадою Харківської області 25.08.1978 року, серії НОМЕР_5 - де матір`ю вказана ОСОБА_16 ; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 , виданим 28.07.1979 року Палацом одруження м. Харків; копією паспорту на ім`я ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження чи копія актового запису архіві Головного ТУЮ Харківської області - ОСОБА_16 за 1941-1942 рік не виявлено.

09.08.2017 року до Дергачвіської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_5 звернулася ОСОБА_4 на підставі ст. 1268 ЦК України, причому підпис на її заяві засвідчив приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Матейченко О. В. - 31.07.2017 року. Родинні відносини із померлим підтвердила копією актового запису № 187 про народження ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_4 по Удянській сільраді Золочевського району Харківської області; свідоцтвом про розірвання шлюбу із ОСОБА_21 серії НОМЕР_7 , виданим Комінтернівським відділом РАЦС м. Харкова 14.06.1977 року; свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_4 27.09.1985 року, виданим Палацом одруження м. Харкова 27.09.1985 року серії НОМЕР_8 , копією паспорту на ім`я ОСОБА_4 ; свідоцтвом про одруження ОСОБА_20 із ОСОБА_23 , виданим Жовтневим відділом РАЦС м. Харкова 04.04.1998 року; копією актового запису про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданим Московським РВК м. Харкова, де матір`ю дитини вказана ОСОБА_20 ; свідоцтвом про смерть ОСОБА_20 , виданим Харківським міським відділом РАЦС 08.06.1998 року; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу ОСОБА_20 і ОСОБА_21 19.01.1963 року;

До Дергачвіської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про не прийняття спадщини, пропуском строку для прийняття спадщини та не претендуванням на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 звернулась дочка ОСОБА_26 , справжність підпису якої засвідчив державний нотаріус 21-ї Київської державної нотаріальної контори Леонова В .О. Родинні відносини з померлим підтвердила витягом з державного реєстру актів цивільного стану про народження від 25.12.1969 року, де батьком вказаний ОСОБА_5 , та витягом з державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_27 від 19.06.1992 року .

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду.

Якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов`язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (ч. З ст. 255 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1274 ЦК України Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1275 ЦК України: Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно п. 20. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного поживання однією сім`єю; спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), а для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11.

Згідно п. 22. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину - вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В частині позову про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадок - позивач у судовому засіданні стверджувала, що вона постійно проживала однією сім`єю як чоловік та дружина з ОСОБА_5 з 1989 року та по день його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте шлюб у встановленому законодавством порядку зареєстрованим не був.

Однак, у судовому засіданні з матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - встановлено, що постійним місцем проживання позивача - у тому числі і на момент смерті спадкодавця - була квартира АДРЕСА_3 , де вона була зареєстрована, що підтверджено заявою позивача про прийняття спадщини до Дергачівської державної нотаріальної контори, у той час як померлий постійно проживав у АДРЕСА_1 . У судовому засіданні з цього приводу позивач пояснила, що бажала зберігати реєстрацію і прописку у вказаній квартирі в сім`ї своєї дочки, боялася, що дочка її вижене і не буде вважати членом своєї сім`ї.

При цьому суд не приймає до уваги Акт депутата Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 22.03.2017 року, як складений з порушенням чинного законодавства, який не має реквізитів органу сільради, депутат якої його видав, не може бути визнаний належним письмовим доказом по справі, яким підтверджено сумісне проживання та ведення сумісного господарювання з 1989 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Крім того, судові не надано Свідоцтва про реєстрацію органу самоорганізації населення, депутат якого видав Акт від 22.03.2017 року.

Свідок ОСОБА_28 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України за відмову у наданні свідчень та дачу неправдивих свідчень - фактично не підтвердив Акт депутата Малоданилівської сільради від 22.03.2017 року, т.я. пояснив, що не знає, чи склалася сім`я між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , т.я. позивачка могла просто приходити у гості до свого знайомого ОСОБА_29 , допомагати йому у догляді за господарством, доглядати його - коли він захворів, при цьому свідок не знає суті їх стосунків та підтвердити їх не може, хоча бачив ОСОБА_1 на подвір`ї спірного будинку часто, достаємо цього питання свідок не знає і не з`ясовував його.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_30 пояснив, що був депутатом Малоданилівської селищної ради Дергачіського району Харківської області, однак документів на підтвердження цього факту не надав. При цьому він пояснив, що впродовж восьми років з 2010 року знав сім`ю ОСОБА_5 , який проживав сумісно з ОСОБА_1 , був в їхньому житлі не більше десяти разів. Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_31 , яка була сусідкою ОСОБА_5 впродовж п`яти років, у домоволодінні у нього не була, однак, часто бачила ОСОБА_1 на подвір`ї спірного будинку, коли сама робила ремонт свого домобудування, з чого зробила висновок про сумісне проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_1 . Суд критично відноситься до показань даних свідків, т.я. вони не підтверджені іншими матеріалами цивільного провадження. Крім того, передчасні висновки свідків про сумісне проживання сторін, не є підтвердженням факту проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , т.я. у цій частині свідки не змогли надати ніяких конкретних прикладів та обставин своїх висновків про сімейне життя позивачки та померлого спадкодавця.

Свідок ОСОБА_32 , яка працювала сімейним лікарем амбулаторії смт Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України за відмову у наданні свідчень та дачу неправдивих свідчень підтвердила, що фактично ОСОБА_1 доглядала хворого ОСОБА_5 , викликала йому лікаря, купувала ліки, прибирала у будинку, т.я. у хворого ОСОБА_5 була частково паралізована одна рука, він не міг себе доглядати, одягався з допомогою інших осіб, сидів у ліжку, без допомоги міг приймати їжу та вмиватися. ОСОБА_5 лікувався від інсульту, серцевої недостатності, онкологічного захворювання, доглядала його ОСОБА_1 , яка і отримала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_5 у 2017 році. При цьому свідок не змогла вказати на конкретні обставини проживання однією сім`єю ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , ведення ними сумісного господарства, організації спільного сімейного бюджету і побуту, придбання спільно речей чи знаходження речей ОСОБА_1 у спірному домобудуванні.

В судовому засіданні позивачка на підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 у період з 1989 по 2017 рік не надала жодного чеку, накладних, інших документів чи конкретного свідчення про ведення з померлим сумісного господарства, придбання сумісно майна цивільного подружжя, складення між сторонами сумісного бюджету, проведення сумісних ремонтів будинку, будівництва додаткових прибудов. Напроти, в судовому засіданні вона пояснила, що не може сказати конкретний заробіток, розмір пенсії і дохід ОСОБА_5 та її самої у спірний період, за 1989-2017 роки вони не придбали ніякого сумісного майна подружжя, бюджету їх сім`ї і витрат вона описати не може. Тому суд критично відноситься до показань позивача, що у домоволодінні у період сумісного проживання з померлим позивач збудувала єврозабор, паркан з сітки-рабиці, був укладений плиткою двір, оштукатурений будинок, встроєний водяний насос, збудовані сараї, придбаний телевізор та пральна машина, вони з ОСОБА_5 вирощували кролів, кур, нутрій, обробляли город, т.я. позивач не змогла підтвердити навіть наявність грошових коштів для ведення такого господарства.

Тим більше, що фотографії будинку, надані відповідачами по справі, які оглядали будинок після смерті дядька - свідчать про відсутність ведення не тільки сумісного господарства в будинку, а і взагалі господарства, т.я. нема самих необхідних речей для ведення хазяйства, у тому числі побутових, будинок брудний, занедбаний та неохайний, не пристосований до ведення господарства і проживання, речей позивачки там нема, що вона і підтвердила у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач не змогла підтвердити момент початку свого сумісного проживання з ОСОБА_5 та перевезення до нього у домівку своїх речей, вселення у спірний будинок.

Натомість відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 стверджували, що їх дядько ОСОБА_5 ніколи не проживав постійно однією сім`єю з ОСОБА_1 , з якою дійсно підтримував дружні стосунки, вони разом працювали у одній громадській організації, займалися агітацією населення, тому часто спілкувалися, позивач тільки допомагала йому у господарстві, орендуючи частину земельної ділянки, яку ОСОБА_5 сам не міг обробляти, т.я. мав травму лівої руки . Крім того, позивач доглядала ОСОБА_5 на його прохання, за його кошти - коли він захворів, у тому числі і приходила до нього в лікарню. ОСОБА_5 ніколи не бажав одружуватися з ОСОБА_1 чи робити на неї заповіт щодо усього свого майна чи спірного будинку. Напроти, дядько вважав, що спірний житловий будинок належить їх роду, т.я. його батько, брати та сестри будували домоволодіння - тому не бажав передавати право власності ніяким жінкам, з якими у нього були будь-які стосунки чи знайомства.

Згідно довідки про сімейний стан - ОСОБА_5 проживав один (а.с.20).

Свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 ніколи не проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , не вела з ним спільного господарства, т.я він був малозабезпеченою особою, пережив аварію, у нього був частковий парез лівої руки, його утримували брати та сестри за їх життя, а затим племінники, які піклувалися про лікування ОСОБА_5 , його одяг, їжу, ремонт будинку, ОСОБА_5 ніколи не проживав постійно однією сім`єю з ОСОБА_1 , з якою дійсно підтримував дружні стосунки, вони разом працювали у одній громадській організації, займалися агітацією населення, тому часто спілкувалися, позивач допомагала йому по господарству, але фактично однією родиною з ОСОБА_5 не проживала.

Позивач ОСОБА_1 стверджувала, що приймала участь у лікуванні свого чоловіка ОСОБА_5 впродовж тридцяти років і доглядала його, коли він тяжко захворів з 2013 року. Але суд критично відноситься до даних показань, т.я. ніяких чеків, рахунків, накладних про придбання саме нею ліків за її власні чи сумісні з померлим кошти - позивач не надала. При цьому надані позивачем медичні документи про обслідування ОСОБА_5 , його медичні картки, виписки з карток стаціонарного хворого - не свідчать, що саме позивач лікувала ОСОБА_5 і проживала з ним однією сім`єю. У той же час суд приймає до відома показання позивачки, що вона приймала участь у догляді хворого ОСОБА_5 , як і інші його родичі, який хворів на епілепсію, онкологічне захворювання середньої третини шлунка, інсульт - т.я. це не протирічить матеріалам цивільної справи. Але при цьому допомога у догляді за хворим не може сприйматися судом як доказ факту сумісного проживання однією сім`єю на протязі майже тридцяти років.

При з`ясуванні питання про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 у період з 1989 року по 06.02.2017 року - позивачка не надала комунальних платежів про сплату за сумісне користування електроенергією, газом, водою, земельною ділянкою, одержання кореспонденції, газет, журналів, рахунків чи листів, відкриток за спірною адресою. Надані нею платежі свідчать про сплату комунальних платежів з боку самого ОСОБА_5 за користування ним самим комунальними послугами, т.я. оформлені на ім`я померлого.

Крім того позивачка у судовому засіданні підтвердила, що проживаючи з ОСОБА_5 майже тридцять років - вона не отримувала медичну допомогу за спірною адресою, а зверталася по медичну допомогу у АДРЕСА_3 , де проживала в сім`ї своєї дочки. Позивачка не надала жодного належного документу, своєї медичної картки про отримання медичної допомоги за спірною адресою, довідок про виклик швидкої допомоги, довідок про отримання медичної допомоги хоча б з якого-небудь приводу.

При цьому позивач ОСОБА_1 надала судові документи, що вона приймала участь у похованні ОСОБА_5 , сплатила для цього 1700 грн., документів про інші витрати (15000 грн. на помини) в позивача нема. Але у даному разі суд розцінює дані обставини, як право позивача приймати участь в похованні ОСОБА_5 виходячи з їх дружніх стосунків, однак не доказ сумісного проживання позивача ОСОБА_1 і спадкодавця ОСОБА_5 , який при бажанні впродовж майже тридцяти років міг укласти шлюб із позивачкою, за життя розпорядитися своїм майном на її користь, чи залишити у цій частині заповіт. Однак, він цього не зробив.

Крім того, по справі відсутній правовстановлюючий документ на спірне домобудування на ім`я ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 , тому у суду відсутня можливість встановити факт належності спірного домоволодіння на праві власності ОСОБА_5 , як спадкоємцю першої черги за законом після смерті батька, тим більше що позов у цій частині відсутній.

А також свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину - вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У даному разі позивачу ОСОБА_1 нотаріусом не відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом четвертої черги, тож нема підстав для звернення у суд.

Тому суд відмовляє згідно у задоволенні позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 у період з 1989 року по 06.02.2017 року та визнання за позивачкою права власності на спадкове майно у якості спадкоємця за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 10,12,13,76-78,259 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області «про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно», де в третій особі є Дергачівська державна нотаріальна контора Харківської області - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н. Ю. Кононихіна