АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/100/19Головуючий по 1 інстанції - Пироженко В.Д.
Категорія: 301010400 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря Винник І.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2018 року (ухваленого 07 листопада 2018 року в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Пироженко В.Д., повний текст виготовлено 12 листопада 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.

Вивчивши матеріали справи, Апеляційний суд Черкаської області, -

в с т а н о в и в :

13 липня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтовування позовних вимог позивач вказала, що на підставі договору дарування від 14 травня 2018 року позивачу належить частина майна в праві спільної часткової власності по АДРЕСА_1, 1/2 частина житлового будинку під літерою «Б-1» та надвірна споруда гараж під літерою «Д».

ОСОБА_3 у зазначеному майні належить 1/2 частина житлового будинку під літ. «Б-1» та надвірна споруда «Д» гараж, що підтверджується рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2015 року та рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24.06.2015 року.

Вказує, що 12.06.2018 року вона прибула до свого житлового будинку щоб вирішити питання з відповідачем, стосовно порядку користування майном, що знаходиться у спільній частковій власності, отримати ключі від вхідних дверей, але останній їй не надав ключі, про що був складений акт. Крім того, вона 12.08.2018 року звернулась до Черкаського відділу поліції з заявою про обмеження їй доступу до свого майна.

В зв'язку з вищевикладеним просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідача не перешкоджати у здійсненні позивачем права користування майном та надати їй доступ до приміщень. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2018 року позов задоволено.

Вирішено усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 житловим будинком та гаражем під літерами «Б-1» та «Д», розташованих по АДРЕСА_1 та зобов'язати надати їй доступ до приміщень.

Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що було встановлено наявність порушень з боку відповідача у користуванні позивачем своєю частиною житлового будинку та гаражу. Вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому і підлягають до задоволення.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, особа, що подає апеляційну скаргу вказала, що рішення суду є незаконним, судом при розгляді справи не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин, просить відповідно до ст.ст. 381, 186 ЦК України визнати будинок літера «Б-1» з гаражем літера «Д» власністю ОСОБА_3; скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.11.2018 року та прийняти нове рішення, відповідно до якого відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування частки в праві власності на житловий будинок від 14.05.2018 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, позивач є власником частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташовані у АДРЕСА_1, а саме 1/2 частини житлового будинку під літ. «Б-1», та надвірних споруд гараж під літ. «Д» (а.с. 6-7).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 12.08.2018 року прибула до свого житлового будинку, але відповідач ОСОБА_3 її до будинку не допустив, ключі від будинку та гаража не надав.

Даний факт в судовому засіданні підтвердили також свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, які були попередженні судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Згідно висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_4, інспектором превенції Черкаського відділу поліції від 19.06.2018 року, в ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_3 заселив квартирантів в житловий будинок, який частково належить ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. Надати пояснення та спілкуватися із працівниками поліції ОСОБА_3 відмовився (а.с. 14).

Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 13 Конституції України власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення цих норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Частиною першою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Доводи апелянта про те, що будинок під літерою «Б-1» та надвірна споруда гараж під літерою «Д» належить ОСОБА_3, є безпідставними, оскільки відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2015 року визнано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1/2 частині одноповерхового житлового будинку літ. «Б-1» з гаражем літ. «Д», які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

В свою чергу ОСОБА_5, відповідно до договору дарування подарувала свою частину будинку за вказаною адресою позивачу ОСОБА_4

Разом з тим, відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.06.2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на дане майно, оскільки рішенням суду вже вирішено правовий режим спірного будинку та визнано за сторонами по справі по 1/2 частини будинку. Цивільним законодавством України встановлена презумпція права власності, відповідно до якої, право власності є непорушеним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому відсутні правові підстави для позбавлення права власності ОСОБА_5 на спірне майно.

Крім того, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.06.2018 року встановлено, що виділ у натурі 1/2 частки із спільного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є неможливим, оскільки спірний будинок є неподільним, так як його площа становить 30,3 кв.м.

Отже, відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не допускає позивача до спірного будинку, 1/2 частини якого належить позивачу на праві спільної часткової власності, не надає ключі від вхідних дверях, що свідчить про створення перешкод у користуванні позивачем своєю власністю, а тому відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Тому, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано суду належні та допустимі докази в обґрунтування своїх позовних вимог і суд дійшов правомірного висновку про їх задоволення. Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження колегії суддів і визнані такими, що не спростовують правильність висновків суду.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови виготовлено 15 січня 2019 року.