Справа № 454/2980/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 лютого 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення боргу, свої вимоги мотивує тим, що 14.05.2018р. відповідач взяла у нього в борг 942120грн. і зобовязувалася їх повернути до 14.06.2018р.. З приводу даного зобовязання між сторонами 14.05.2018р. укладено відповідний договір та позичальником надано розписку про отримання коштів. Позивач вказує, що відповідачка свого зобовязання за договором не виконала, кошти до даного часу нею не повернуто. Просить стягнути із відповідачки в його користь 942120грн. боргу за договором позики, 2355,30грн. 3% річних від суми боргу, 8810грн. сплаченого судового збору, а також 500грн. витрат на правову допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просять задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час розгляду справи, в судове засідання повторно не прибула, не повідомила суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Представник позивача у поданій заяві не заперечила проти такого порядку вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до копії договору позики від 14.05.2018р., встановлено, що такий укладено між ОСОБА_1 позикодавець та ОСОБА_2 позичальником, із згоди ОСОБА_4.

Згідно п.1 договору, позикодавець передає у власність позичальникові гроші в сумі 941120грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей до 14.06.2018р..

Пунктом 6 договору передбачено, що за прострочення повернення позики позичальник на вимогу позикодавця зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України.

Згідно розписки про отримання коштів від 14.05.2018р., встановлено, що така надана ОСОБА_2 про те, що вона отримала 942120грн. від ОСОБА_1 на виконання договору позики, укладеного між ними 14.05.2018р..

Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Разом з тим, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач свого зобовязання не виконала, не повернула позивачу суму боргу в розмірі 942120грн., а крім цього, в звязку з невиконанням зобовязання має перед позивачкою заборгованість із 3% річних, які згідно наданого позивачем розрахунку становлять 2355,30грн.

Крім цього, із дослідженої копії квитанції до прибуткового касового ордера від 24.09.2018р. та акту про надання послуг адвокатом, встановлено, що позивачкою затрачено кошти в сумі 500грн. на правову допомогу, а також при зверненні в суд із даним позовом, позивачем згідно квитанції 28.09.2018р. сплачено 8810грн. судового збору, які згідно приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 942120 (девятсот сорок дві тисячі сто двадцять)грн. боргу згідно договору позики від 14.05.2018р., а також 3% річних від суми боргу в розмірі 2355 (дві тисячі триста пятдесят пять) грн. 30коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 500 (пятсот) грн. витрат на правову допомогу та 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий: О. А. Веремчук