УХВАЛА

09 січня 2019 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

за участю секретаря Ющук О.С.

представника заявника ОСОБА_1,

представника ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із скаргою на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2, в якій просить суд визнати дії та рішення головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2, по примусовому виконанні у виконавчого провадження ВП №23801561 при винесенні постанови від 19.11.2018р. про стягнення виконавчого збору за виконавчим листом №2-12995/10 від 06.12.2010 р. в розмірі 3110,61грн., та при винесенні постанови від 19.11.2018р. провадження про стягнення з нього витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 770,06грн. неправомірними та зобов'язати головного державного виконавця скасувати зазначені постанови.

Зобов'язати головного державного виконавця Рівненського міськвідділу ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області припинити дії, які порушують його права, а саме подальше стягнення грошових сум у рамках ВП №23801561 за винятком тих, які були встановлені рішенням суду.

І.ПОЗИЦІЯ ЗАЯВНИКА

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 19.11.2018р. за виконавчим провадженням ВП №23801561 Головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_2 винесено постанови про стягнення виконавчого збору за виконавчим листом №2-12995/10, виданим 06.12.2010р. Рівненським міським судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Ольги, 18.09.1999р.н. в розмірі 400грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.09.2010р., і до досягнення дитиною повноліття в розмірі 3110,61грн., а також про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 770,06грн.

Копії даних постанов за викликом виконавця він отримав 03.12. 2018р. на руки в відділі ДВС м. Рівне та для надання копій постанов по місцю роботи для подальшого проведення стягнення. Про отримання копій постанов він розписався в їх екземплярах у виконавця.

Представник заявника в судовому засіданні щодо вимог про стягнення витрат виконавчого провадження вказав таке.

Не заперечуючи можливість, згідно вимог ЗУ «Про виконавче провадження» їх стягнення, визначено наступне.

Виконавцем не надано жодного документального підтвердження проведених витрат (розрахунків, квитанцій тощо). Також з вказаних у постанові сум та видів витрат, їх об'єму, деякі з них очевидно не відповідають дійсним обсягам. Зокрема, витрати на бензин. Ні до його довірителя, ні до стягувача чи по місцю роботи, наскільки йому відомо стягувач транспортом не прибував. Відстань між відділом ДВС, адресою його довірителя, адресою стягувача в місті Рівне не перевищує в цілому 2 кілометрів. Місце роботи його довірителя також в місті Рівне. При цьому, як стверджує сам виконавець він витрачав саме папір, тобто письмові звернення в даному виконавчому провадженні.

Також непомірними виглядають витрати - друк документів ВП листок (1000шт.). При всіх приблизних розрахунках такий об'єм є непомірно завищений (це становило б приблизно 4 томи матеріалів кримінального провадження).

Стосовно безпосередньо постанови про стягнення виконавчого збору пояснив наступне.

Так, вона була винесена за наслідками зазначених аліментних зобов'язань.

Нарахування сум, що мало стягуватись з його довірителя припинилось по досягненню їх дочкою повноліття, тобто 18.09.2017 року

Проте, 14.08.2018 за листом №71763 стягувачу, а також по місцю роботи його довірителя - КЕВ м. Рівне, вул. Чернишова, 8 була направлена постанова про звернення стягнення з його заробітної плати, при чому навіть майже за рік, коли нарахування не повинно було проводитись. При цьому, всупереч відмітки в супровідному листі йому копія постанови не направлялась.

Діями виконавця були порушені вимоги ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Просить скаргу задоволити.

ІІ.ЗАПЕРЕЧЕННЯ

Головний державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував. Вважає, що постанови є законними, а його дії, які полягали у винесені оскаржуваних постанов правомірними і відповідали положенням ЗУ «Про виконавче провадження». Просив врахувати, що ним 02.01.2019 року було винесено постанову про виправлення помилки у постанові про стягнення виконавчого збору від 19.11.2018 року та 02.01.2019 року було винесено постанову про виправлення помилки у постанові про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від19.11.2018 року.

ІІІ.ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

В провадженні Рівненськокого міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненської області на виконанні перебувало виконавче провадження ВП №23801561 за виконавчим листом №2-12995/10, виданим 06.12.2010р. Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Ольги, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.09.2010р., і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що 19.11.2018р. за виконавчим провадженням ВП № 23801561 головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_2 винесено постанови про стягнення виконавчого збору за виконавчим листом №2-12995/10, виданим 06.12.2010р. Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Ольги, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.09.2010р., і до досягнення дитиною повноліття в розмірі 3110,61грн., а також про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 770,06грн.

Відповідно до постанови від 14.08.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звернуто стягнення на доходи боржника, а саме на заробітну плату.

З оглянутої в судовому засіданні постанови від 02.01.2019 року про виправлення помилки у постанові про стягнення виконавчого збору від 19.11.2018 року вбачається, що сума виконавчого збору становить 3549 грн. 29 коп., а не 3110,61 грн.

З оглянутої в судовому засіданні постанови від 02.01.2019 року про виправлення помилки у постанові про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 19.11.2018 року вбачається, що сума витрат на проведення виконавчих дій становить 454 грн. 46 коп., а не 770,06 грн.

Відповідно до звернення стягувачки ОСОБА_5 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 03.10.2018 року, остання просить повернути їй виконавчий лист та закінчити виконавче провадження, вказавши, що немає претензій до ОСОБА_3 з приводу заборгованої суми аліментів чи будь-яких інших аліментних зобов»язань немає.

Судом встановлено, що 08.10.2018р. винесена постанова про закінчення провадження ВП №23801561 за виконавчим листом №2-12995/10, виданим 06.12.2010р. Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Ольги, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.09.2010р., і до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

IV.НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В ч.1 ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір-це збір,що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державноївиконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджетуУкраїни. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом (ч.3 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження»).

В п.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 зазначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Порядок розподілу стягнутих з боржника сум, визначено в ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.ч.1,2 цієї статті розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другучергу компенсуютьсявитрати виконавчогопровадження,не покритіавансовим внескомстягувача; 3) у третючергу задовольняютьсявимоги стягувачата стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактичностягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно довимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових суму черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

V.ОЦІНКА СУДУ

Частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Як встановлено частиною другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 08 жовтня 2018 року встановлено, що заборгованість по аліментах станом на 08.10.2018 року відсутня згідно заяви стягувача.

Аналізуючи положення частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що вживані у цій правовій нормі форми (фактично стягнута чи фактично повернута сума, вартість переданого майна) свідчать про те, що обов»язковою умовою та підставою для стягнення виконавчого збору є фактичне, тобто реальне (повне або часткове) виконання виконавчого документу.

Тобто, Законом від 02.06.2016 № 1404-VІІІ виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Натомість, як встановлено судом, станом на 19.11.2018 року (станом на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) державним виконавцем 08.10.2018 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону.

Відтак, станом на 19.11.2018 року у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови від 19.11.2018 року ВП № 23801561, про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 3110,61 грн.

Крім того, суд наголошує на тому, що державним виконавцем не було надано суду доказів, які б підтверджували те, що ним були вчинені дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Судом також встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 23801561 була винесена 08 жовтня 2018 року, однак постанова про стягнення виконавчого збору була винесена державним виконавцем лише 19 листопада 2018 року, що порушує вимоги ст. 27 ЗУ " Про виконавче провадження", яким передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1,2,4,6,9,11,14 і 15 частини 1 статті 39 цього акону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа ( закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку встановленому цим Законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника в частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Щодо вимог скаржника про визнання дій державного виконавця з винесення постанови про стягнення виконавчих витрат в рамках виконавчого провадження №23801561, то суд вважає, що в цій частині заявлені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов"язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

В судовому засіданні державним виконавцем надано постанову про випралвення помилки у процесуальному документів від 02.01.2019 року, в якій зазначено, що в мотивувальній частині постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 19.11.2018 року допущено арифметичну помилку при підрахунку, а саме вказано папір А 4 листок 1000 штук та друк документів ВП листок 1000 штук, конверт маркований рекомендований 14 шт та в резолютивній частині зазначено суму витрат на проведення виконавчих дій 770, 06 грн. і правильним є зазначення папір А 4 100 шт, канцелярські приладдя , бензин, конверт маркований, друк документів, програмне забезпечення, електроенергія, всього 454, 46 грн. Зважаючи на те, що державним виконавцем надано обгрунтований розрахунок витрат на проведення виконавчих дій, представник скаржника в судовому засіданні вказаний розрахунок належними та допустимими доказами не спростував, то суд приходить до висновку про відмову ОСОБА_3 у скасуванні постанови ВП №23801561 від 19.11.2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як роз»яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З огляду на викладене, скарга підлягає до задоволення частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.447-453, 352,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 скасувати постанову від 19.11.2018 року ВП № 23801561, про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 3110 грн 61 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 11 січня 2019 року

Суддя Н.Г. Кучина