Барський районний суд Вінницької області у складі:
судді Єрмічової В.В.,
за участі секретаря судового засідання Переверзєвої Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" ОСОБА_3, який діє відповідно до довіреності від 10 грудня 2018 року, в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про виклик у суд на 27 лютого 2019 року, надіслав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за відсутності представника позивача, вказав, що у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 101, 103).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, видано Войнашівською сільською радою Барського району Вінницької області від 26 червня 2018 року, ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46).
За вказаною адресою відповідачу ОСОБА_1 надсилалися судові повістки про виклик у суд, однак остання повторно не з'явилася в судове засідання на 27 лютого 2019 року, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 102), не повідомила суд про причини неявки, а тому, з урахуванням вимог, передбачених ч. 3 ст. 131 ЦПК України, не з'явилася в судове засідання без поважних причин.
За таких підстав, відповідач ОСОБА_1 вважається належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання.
З урахуванням вимог, передбачених ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Враховуючи заяву представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.
Згідно з умовами Договору позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму отриманого Кредиту та виконати усі інші зобовязання встановлені Кредитним договором не пізніше 15 січня 2017 року (п. 1.4.1), сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та у розмір, зазначеному у графіку платежів (п. 1.4.2), проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений у графіку платежів. Для розрахунку використовується база виходячи з 365 днів у році (п. 1.4.3), за управління кредитом позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, що є невідємною частиною даного договору (п. 1.4.4).
Відповідно до графіку платежів ОСОБА_1 зобовязувалася погашати кредит щомісячними платежами у розмірі 799 грн, починаючи з 17 лютого 2014 року до 15 січня 2017 року (а.с. 17).
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1, є зобовязальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року та витягу з додатку 1 до даного договору, ПАТ "ОТП Банк" відступило, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 26-30).
За цим договором Фактор одержує право вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за кредитним договором (п. 1.3 договору факторингу). Право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості (п. 6.2.3 договору факторингу). Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.4 договору факторингу). З моменту переходу до Фактора права вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 договору факторингу, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правом вимоги Фактору переходять всі інші повязані з ним права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, право звернення до суду (п. 6.3 договору факторингу).
Таким чином, відповідно до п. 1.1 договору факторингу ТОВ "ОТП Факторинг Україна" є новим кредитором.
Відповідно до довідки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" ОСОБА_1 не здійснювала жодних погашень заборгованості (а.с. 40).
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати позивача складаються з оплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою у розмірі 1762 грн (а.с. 1, 2), тому на підставі наведених вище положень закону дані витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі статтей 15, 16, 512, 514, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1054, 1055, 1082, 1084 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 4 ст. 223, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, частинами 1, 2, 8 ст. 259, статтями 263-265, частинами 4, 5, 8 ст. 268, статтями 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" 1762 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн витрат на сплату судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цивільним процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя