Справа № 214/7484/18
2/214/96/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

02 квітня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, при заочному розгляді, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ОСОБА_3 ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 09.11.2018 року, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: б-р. Вечірній 2/92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: б-р. Вечірній 2/92, м. Кривий Ріг, яке належить їй на підставі договору дарування. Відповідач ОСОБА_2 її рідний син, який з 01.11.2012 року на власний розсуд, добровільно змінив своє місце проживання, забрав всі свої особисті речі з належної їй квартири. З того часу в квартирі він не проживає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає, які вона вимушена оплачувати самостійно, що ставить її в скрутне матеріальне становище. У звязку з цим вона як власник не може в повній мірі користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема продати квартиру, оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає їй укласти зазначений правочин.

Ухвалою суду від 04.12.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 предявлені вимоги підтримала. В подальшому правом на участь в судовому засіданні не скористалася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувало проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про поважність причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Представник третьої особи ОСОБА_4 до суду не зявилась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути позов за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Керуючись ст.280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що у судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири №92 в будинку №2 на б-рі Вечірньому в м. Кривому Розі Дніпропетровської області загальною площею 76 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м., належної їй на праві приватної власності на підставі договору дарування від 22.10.1996 року, посвідченого нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 (а.с.7-8). Право власності зареєстроване за позивачем КП «Криворізьке БТІ» ДОР в реєстровій книзі №22, ст. 202, запис №7302, що підтверджується відповідною відміткою на правовстановлюючому документі та довідкою КП «Криворізьке БТІ» ДОР №165669 від 11.10.2018 року (а.с.3,4).

Як вказувала позивач, що підтверджується відповіддю з адресно-довідкового органу (а.с.9) в житловому приміщенні значиться зареєстрованими з 18.03.2008 року та по теперішній час ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до акта від 09.11.2018 року, засвідченого ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.5), фактично ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 01.11.2012 року, його особисті речі в приміщенні відсутні.

Дослідженням змісту позовних вимог та наявних доказів судом встановлено, що відповідач є рідним сином ОСОБА_1 Вказані обставини також підтвердила позивач в ході розгляду справи.

Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, дії сервітуту на користування відповідачем житловим приміщенням як родичем власника житла, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та родичем, членом сімї, у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається зі ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить позбавити відповідача права користування належним їй житловим приміщенням на підставі ст.405 ЦК України. Визначаючи обґрунтованість обраного позивачем способу захисту її прав, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України регламентовано право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів в порядку, встановленому законом.

Згідно з п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Як визначено ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. При цьому, особа може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який здатен захистити інтереси власника суб'єктивного права та припинити їх порушення на майбутнє або усунути загрозу його порушення.

Оскільки відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає з 01.11.2012 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, в той час як реєстрація місця проживання відповідача створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи права ОСОБА_1, тому суд приходить до висновку про можливість визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: б-р. Вечірній 2/92, м. Кривий Ріг.

Самий такий визначений судом спосіб захисту в контексті застосування ст.405 ЦК України, у розрізі з положеннями ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зможе забезпечити належний захист порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 704,80 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4,5, 10, 12,13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Кривий Ріг, б-р. Вечірній 2/92) до ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, зареєстрованого за адресою: м. Кривий Ріг, б-р. Вечірній 2/92), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ОСОБА_3 ради (код за , м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого 32), про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: б-р. Вечірній 2/92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його підписання. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено та підписано 02.04.2019 року.

Суддя Н.Г. Гринь