Дата документу 14.05.2019 Справа № 314/7470/16-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 314/7470/16

Провадження №22-ц/807/442/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року в складі судді Кофанова А.В. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, який уточнила в грудні 2016 року.

В обґрунтування позову зазначала наступне. 06 липня 1999 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5, який є рідним дядьком позивачки, земельну частку (пай) площею 6,76 умовних кадастрових гектарів, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_3.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право на сертифікат на своє імя не переоформив.

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,76 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності АТ «України», розташованого на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_3.

16 грудня 2000 року ОСОБА_5 та мати позивачки ОСОБА_6 отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, кожному по Ѕ частки права на земельну частку (пай) площею 5,25 умовних кадастрових гектарів посвідчених сертифікатом серії НОМЕР_4 В сертифікат було внесено зміни.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 липня 2011 року за ОСОБА_6 визнано право власності на Ѕ частку земельної частки (пай) розміром 5, 23 умовних кадастрових гектарів, посвідчених сертифікатом на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5 після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. При цьому відповідач по справі донька померлого ОСОБА_7 в судовому засіданні визнала позовні вимоги та зазначила, що хоча й подавала заяву про прийняття спадщини, просила не брати її до уваги.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивачки ОСОБА_6

У встановлений законом термін позивачка із своїм братом, який є відповідачем у справі, звернулись з заявами до Вільнянської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та 10 листопада 2016 року отримали свідоцтва про право на спадщину. У звязку з тим, що їх батько відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, вона отримала 2/3 частки спадкового майна, а брат 1/3 частку.

В спадкову масу не увійшла Ѕ частки (паю), право на яку їх мати набула за рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області. Цю частку мати не оформила на себе, у звязку з чим її неможливо було оформити в порядку спадкування у нотаріуса.

Зазначала, що звернулась до нотаріуса про прийняття в спадщину сертифіката, але у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, їй рекомендовано звернутись з позовом до суду.

Враховуючи зазначене, просила визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) розміром 6,76 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала раніше у колективній власності АТ «Україна», розташованого на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_3 після смерті дядька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за ОСОБА_2 право власності в розмірі ј частки від Ѕ в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) розміром 5,23 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала раніше у колективній власності АТ «Україна», розташованого на території Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_5 після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 право власності на земельну частку (пай) розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах на землях САТЗТ "Україна", що раніше належала ОСОБА_4 згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину (2/3 частини від 1/2 частини) земельної частки (паю) розміром 5,23 в умовних кадастрових гектарах на землях САТЗТ "Україна", що раніше належала ОСОБА_8 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданого 30.01.2001 року Вільнянською райдержадміністрацією.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1, яка не приймала участь у розгляді справи, проте, вважає, що оскаржуваним рішенням порушені її права, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є її батьком, то вона відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Крім того, зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_5, що підтверджується довідкою про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ від 09.12.2004 року про заведення спадкової справи за № 533 та довідкою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфової О.М. від 12.06.2018 року № 906/02-14/533-2004. Проте, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 як спадкоємця пятої черги спадкування за законом, не залучив до участі у розгляді справи ОСОБА_1, враховуючи, що в матеріалах справи міститься копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5 за № 533, чим порушив права ОСОБА_1

ОСОБА_2 втретє до суду апеляційної інстанції не зявилася. Судові повістки направлялись за адресою, яка вказана нею в позовній заяві, проте рекомендовані листи повертались до апеляційного суду із відміткою пошти причини невручення «закінчення терміну зберігання» ( а.с.158-159; 162-163;177-178; 186-187; 194-195; 199-200; 213-214).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

ОСОБА_2 обізнана про те, що в апеляційному суді переглядається рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 про що свідчить подана ОСОБА_2 заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 18 грудня 2018 року ( а.с.148).

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки

ОСОБА_1 повідомлена про місце та час розгляду справи у відповідності до ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить розписка її представника ОСОБА_10 про отримання судової повістки ( а.с. 205).

ОСОБА_3 повідомлений про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( а.с.215).

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності ( а.с.172).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Частина 1 ст. 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення порушує відповідні права та обовязки, якими такі особи наділені, завдає шкоди таким особам, що виражається в несприятливих наслідках для них.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_6 (а.с.5), копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_7 (а.с. 6).

ОСОБА_5 є дядьком ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_11, серія НОМЕР_8 (а.с. 7), копією свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_10 (а.с. 8), копією свідоцтва про народження ОСОБА_5, серія НОМЕР_9 (а.с. 10), копією свідоцтва про народження ОСОБА_12, серія НОМЕР_6 (а.с.5).

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_11 (а.с. 27, зворот).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_12 (а.с. 11).

07.12.2004 року після смерті ОСОБА_5, на підставі заяви ОСОБА_1, Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області була заведена спадкова справа № 533 (а.с. 25-37).

Згідно з витягом з Єдиного реєстру заповітів № 4845994, відомості про заповіти ОСОБА_5 відсутні (а.с. 30, зворот).

Згідно з витягом із журналу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № НОМЕР_13 від 19 травня 2006 року, ОСОБА_5 на підставі договору дарування № 927 від 06.07.1999 року належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у власності АТ «Україна» розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 31, зворот).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 16.12.2000 року, серія АВН, № 481774, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_4, отримали у спадщину по Ѕ частки права на земельну частку (пай) площею 5,25 умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом серії НОМЕР_5 (а.с. 94).

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 липня 2011 року визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину земельної частки (паю) розміром 5,23 в умовних кадастрових гектари на землях САТЗТ «Україна», що раніше належала ОСОБА_8 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_5, виданого 30.01.2001 року Вільнянською райдержадміністрацією (а.с. 34).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_14 (а.с. 9).

11.05.2016 року Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області була заведена спадкова справа № 116/2016 після смерті ОСОБА_6 (а.с. 45-91).

З копії спадкової справи № 116/2016, заведеної після смерті ОСОБА_6, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звертались ОСОБА_3 син ОСОБА_6, ОСОБА_13 чоловік ОСОБА_6, ОСОБА_2 дочка ОСОБА_6

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ст. 1225 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_5 заповіту не залишив, то в даному випадку спадкування здійснюється за законом

Обов'язковим при розгляді справи про спадкування є перевірка наявності або відсутності спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

В матеріалах справи міститься копія спадкової справи № 533, яка була заведена після смерті ОСОБА_5 на підставі заяви його доньки ОСОБА_1, яка подана 07.12.2004 р.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст. 1261 ЦК України).

За змістом ч.1 ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5

Суд першої інстанції, не встановив коло спадкоємців та в порушення вимог закону, визначаючи за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 право власності на земельну частку (пай), не залучив до участі у справі спадкоємця першої черги ОСОБА_1, чим фактично вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не брала участь в справі, що призвело до неправильного вирішення справи.

Пунктом 4 частини 3 ст. 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

На стадії апеляційного провадження Цивільним процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі в справі відповідачів.

Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції залишив поза увагою, що з позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

В матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 на земельну частку (пай) розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах на землях САТЗТ "Україна", а також відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 на 1/3 частину (2/3 частини від 1/2 частини) земельної частки (паю) розміром 5,23 в умовних кадастрових гектарах на землях САТЗТ "Україна".

Суд першої інстанції наведених обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи, не з'ясував, розглянув позов до неналежних відповідачів та неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини у зв'язку з чим ухвалив незаконне рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 826,80 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2016 року в цій справі скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 826, 80 грн. (вісімсот двадцять шість гривень, вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка