ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5041/19
провадження № 2-з/753/15/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2019 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на майно та кошти ОСОБА_3 в межах суми 460 049 грн. 91 коп., згідно з звіту про оцінку вартості матеріального збитку. На обґрунтування заяви послався на те, що має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення завданих збитків, оскільки постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у вчинені ДТП, а звернувшись до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» де застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, він не отримав страхової виплати станом на день звернення до суду, а ліміт відповідальності значно перевищує розмір матеріального збитку. Оскільки ОСОБА_3 від моменту вчинення ним ДТП і по теперішній час не відшкодував матеріальних збитків, вважає, що існує загроза, що ОСОБА_3 формально припинить свою власність. Необхідність у зустрічному забезпечені відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 КПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також слід зазначити, що статтею 129 Конституції України визначено, що основною засадою судочинства є обов'язковість судового рішення, яка з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд не встановив підстав для забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц відповідно до статті 3 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, а тому покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності .

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За звітом № 197181 від 24.05.2018 вартість збитків становить 460 049,91 грн.

Враховуючи, що за змістом процесуальних норм суд може накласти арешт лише на конкретно визначене майно/грошові кошти, доказів наявності у ОСОБА_3 майна та грошових коштів заявником не надано.

Крім того, виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства та обставин справи, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову про які просив заявник не є виправданим, оскільки з обставин справи не встановлено об'єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову.

За таких обставин, оскільки заявником не надано доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, підстави для забезпечення позову відсутні, а тому у задоволені заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 258-261 ЦПК України, суд

У Х В АЛ И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня складення ухвали до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.О. Заставенко