Провадження №2/748/20/19
Єдиний унікальний № 748/2239/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Оніщенко Ю.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа : Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 Свої вимоги мотивував тим, що він є власником вищезазначеного будинку, відповідачі, які зареєстровані у будинку з 2005 року в ньому не проживають, не сплачують комунальні платежі, їх особистих речей в будинку немає.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову до суду не надали. Надали заяви, в яких просили виписати їх з зареєстрованого місця проживання.

Третя особа - Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації явку свого представника в судове засідання не забезпечили, заперечень щодо позову не надали.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії договорів дарування будинку від 30.11.1979 року та 06.07.1992 року (а.с.8-9), повідомлення Киїнської сільської ради Чернігівського району та області ОСОБА_2 є власником будинку в АДРЕСА_1

Відповідно до довідки виконкому Киїнської сільської ради Чернігівського району та області № 1338 від 10.08.2018 року (а.с.6), відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 та області, проте за даною адресою не проживають.

Факт не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за вказаною адресою з 2005 року також встановлений Актом, складеним 09 серпня 2018 року власником ОСОБА_2 в присутності депутата сільської ради ОСОБА_5 та мешканців села ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.5).

Враховуючи те, що будинок перебуває у приватній власності позивача, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положенням якого член сім"ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Даючи оцінку встановленим обставинам справи та аналізуючи надані суду докази та доводи сторін, в сукупності з письмовими доказами по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі добровільно змінили своє місце проживання, згідно повідомлення консульства України в Малазі ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_4 протягом тривалого часу проживають на території Іспанії за адресою : АДРЕСА_2, є такими, що понад рік без причин, які б могли бути визнані судом поважними, не проживають в будинку, належному на праві власності позивачеві, не приймають участі в утриманні будинку, а отже з метою усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Задовольняючи позов суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітнім.

Відповідно до ст. 160 ч.3 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самостійно.

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В даному випадку не будуть порушуватись права та законні інтереси неповнолітньої дитини, оскільки суттю спору не є дії сторін - суб"єктів цивільного права при вчиненні ними правочинів спрямованих на зміну, припинення їх цивільних прав та обов"язків, а виникли сервітутні правовідносини, за якими право членів сім"ї власника житла на користування житлом, припиняється у разі не користування цим житлом, за відсутності поважних до того причин.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з відповідачів на користь держави підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 405 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа : Служба у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави судовий збір по 352,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14 січня 2019 року.

Суддя С. М. Майборода