ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2074/19 Справа № 215/6802/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року, яка постановлена суддею Лиходєдовим А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, в якій просив в порядку підготовки справи до розгляду, додати до матеріалів справи виписку з книги реєстрації вхідної документації Тернівського райсуду м. Кривого Рогу відповідно до заяв позивача, поновити пропущений строк пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-25/06 від 10.07.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 майна загальною вартістю 5 700 грн. та направити виконавчий лист, який відповідатиме вимогам до виконавчого документа, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», для виконання.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.01.2017 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня

2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2017 року скасована, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.01.2017 року з підстав порушення судом норм процесуального права.

Зауважує на тому, що оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції порушено його право на судовий захист, оскільки суд повернув його заяву ухвалою суду від 16.01.2017 року з підстав невиконання ним ухвали суду першої інстанції від 30 листопада 2016 року, яку він не отримував, а тому не мав можливості її виконати. На його думку, постановляючи вказану ухвалу суддя перевищила владу та службові повноваження, проявила особисту зацікавленість при розгляді справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка передбачена п.6 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу (в редакції 2004 року, на момент пред'явлення заяви), або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали (ч.1 ст. 121 ЦПК України в редакції 2004 року на момент пред'явлення позову).

Аналогічне положення міститься і в роз'ясненнях, наведених Верховним Судом України в п. 7 Постанови Пленуму №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 27.06.2016 року звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року заява ОСОБА_1 була залишена без руху для усунення її недоліків.

Постановляючи ухвалу від 16 січня 2017 року про визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1, суд виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 30 листопада 2016 року у встановлений законом строк, що заявник скориставшись своїм правом на звернення з заявою до суду, недобросовісно ставиться до процесуальних обов'язків, неухильне виконання яких визначено вимогами ст. 27 ЦПК України (в редакці 2004 року).

Проте, колегія судів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом положень статті 121 ЦПК України ( в редакції 2004 року) повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, указаних в ухвалі.

Проте, як вбачаєтеся із матеріалів справи, ОСОБА_1 01.12.2016 року було направлено копію ухвали про залишення його заяви без руху, проте 13.12.2016 р. поштове відправлення було повернуто до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, у зв'язку із закінченням терміну зберігання листа.

14.12.2016 року копію ухвали від 30.11.2016 року було повторно направлено заявнику, але 16.01.2017 р. поштове відправлення було повернуто до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, у зв'язку із закінченням терміну зберігання листа.

Зазначене вище свідчить про те, що від виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 30.11.2016 року заявник не ухилявся, а тому посилання суду першої інстанції на те, що він не виконав вимоги ухвали, є передчасними.

Відповідно до положень статті 1 ЦПК України (в редакції 2004 року) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, з викладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

У зв'язку з наведеним вище, викладені в апеляційній скарзі доводи заявника, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу, враховує їх та вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із матеріалів справи, 11 серпня 2017 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу було постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчого листа № 2-25/06 від 10.07.2006 року , яка була подана ним повторно до суду першої інстанції 10 квітня 2017 року. Однак, в даному випадку, скасування ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року, має за собою, як наслідок, не вирішене питання щодо заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчого листа № 2-25/06 від 10.07.2006 року, поданої ним 27 червня 2016 року, що, відповідно до норм ЦПК України, є неприпустимим.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання у справі, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року - скасувати та направити матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання; заінтересована особа: ОСОБА_2 до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: