КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5108/2019
Справа № 2-3569/12
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва в складі судді Писанця В.А., постановлену в м. Київ 11 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчука М.В. про проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 51254895,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця.

Скаргу мотивував тим, що у Печерському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 51254895 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2013 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частин від усіх видів заробітку, відкрите постановою державного виконавця Нагайчука М.В. 27 травня 2016 року.

09 лютого 2018 року державним виконавцем Нагайчуком М.В. внесено його до Єдиного реєстру боржників; 21 лютого 2018 року винесено постанову про накладення арешту на все рухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження; 24 лютого 2018 року внесено постанови про встановлення тимчасових обмежень у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю, у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Дані постанови вважав незаконними та безпідставними, оскільки ТОВ «Конкорд Консалтинг», де він працював, здійснювало щомісячне відрахування коштів на сплату аліментів, а після звільнення з січня по травень 2018 року він самостійно перераховував кошти на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно і продовжує це робити. Про встановлені обмеження він дізнався випадково.

Відповіддю Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30 травня 2018 року, яку він отримав 06 червня 2018 року, підтверджено скасування постанов державного виконавця від 24 лютого 2018 року та зазначено, що копії винесених постанов про скасування обмежень державним виконавцем Нагайчуком М.В. направлено до відповідних установ для виконання. Проте, 09 червня 2018 року при спробі перетину кордону України та перевірки документів співробітниками прикордонної служби його повідомлено про триваюче обмеження у праві виїзду з України, про що складено Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України. За таких обставин йому довелося відкласти заплановану ділову подорож до Європи та повернутися до м. Києва.

Вказував, що таким чином постанови про обмеження від 24 лютого 2018 року, постанова про накладення арешту від 21 лютого 2018 року, рішення від 09 лютого 2018 року про внесення його до єдиного реєстру боржників є незаконними та безпідставними, а рішення та дії державного виконавця Нагайчука М.В. - протиправними, внаслідок яких він зазнав матеріальної та моральної шкоди, а також приниження честі, гідності та ділової репутації.

Просив визнати неправомірними дії та рішення державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нагайчука М.В., що вчинені відносно нього щодо внесення до Єдиного реєстру боржників; винесеної постанови від 21 лютого 2018 року про накладення арешту на все рухоме майно боржника; винесеної постанови від 24 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця відмовлено.

Заявник ОСОБА_1, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року та задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначав, що підставою для винесення державним виконавцем вмотивованих постанов про накладення обмежень є заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, якої у нього не було. Отже, судом не перевірено законність та обґрунтованість винесених державним виконавцем постанов від 21 лютого 2018 року та 24 лютого 2018 року, не встановлено, за який саме період існувала заборгованість та який розмір вона становила на день винесення оскаржуваних постанов.

Вказував, що у постановленій ухвалі суд першої інстанції неправильно застосовує норми права, посилаючись на ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 17 червня 2018 року, а не на день винесення оскаржуваних постанов.

Зазначав, що судом не досліджено та не надано належної правової оцінки доказам того, що в резолютивній частині оскаржуваних постанов про тимчасові обмеження від 24 лютого 2018 року зазначено іншу особу, з іншим ідентифікаційним податковим номером, іншою датою народження та іншою адресою місця реєстрації.

Суд проігнорував та не надав правової оцінки відомостям, що містяться у листі від 13 червня 2018 року № 1264/6 за підписом начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Київ. Даним листом встановлено, що оскаржувані постанови про тимчасові обмеження від 24 лютого 2018 року винесені державним виконавцем помилково.

Вказував, що внаслідок таких помилкових дій та рішень державного виконавця йому завдано матеріальної та моральної шкоди.

02 квітня 2019 року до суду надійшло клопотання Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, за змістом якого відділ державної виконавчої служби заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 із посиланням на те, що всі обмеження, які були винесені державним виконавцем, скасовані.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року у справі № 2-3569/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позов частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили (а. с. 192 - 194 т. 1).

В матеріалах справи міститься лист від 09 лютого 2018 року № 263/8, де державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києва Нагайчуком М.В. повідомлено ОСОБА_1, що на підставі ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено винесення вмотивованих постанов за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, його внесено до Єдиного реєстру боржників (а. с. 7 т. 2).

В матеріалах справи на а. с. 8 т. 2 міститься витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, згідно якого реєстратором Печерським районним відділом Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано арешт всього рухомого майна боржника на підставі постанови від 21 лютого 2018 року, ВП № 51254895.

13 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до державного виконавця Нагайчука М.В., в якій просив надати роз'яснення та обґрунтування щодо прийнятого ним рішення про внесення його до Єдиного реєстру боржників, та вчинити певні необхідні дії для видалення його із Єдиного реєстру боржників (а. с. 24 т. 2), а також подав скаргу на ім'я начальника Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції на неправомірні дії державного виконавця (а. с. 25 т. 2).

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, із посиланням на те, що борг по аліментах сплачено в повному обсязі, що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Конкорд Консалтинг», заборгованість по виплаті аліментів станом на 25 квітня 2018 року відсутня, також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Державній прикордонній службі України (а. с. 39 - 40 т. 2).

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 з цих же підстав; також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Управлінню патрульної поліції м. Києва (а. с. 41 - 42 т. 2).

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві користування зброєю ОСОБА_1 з цих же підстав; також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Відділенню дозвільної системи УГБ МВС України в м. Києві (а. с. 43 - 44 т. 2).

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві полювання ОСОБА_1 з цих же підстав; також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Державному агентству лісових ресурсів України (а. с. 45 - 46 т. 2).

30 травня 2018 року заступником начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби надано відповідь ОСОБА_1 щодо розгляду його скарги, згідно якої повідомлено, що 24 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, копії яких направлено до відповідних установ для виконання. 26 квітня 2018 року державним виконавцем винесено постанови про скасування постанов про встановлення тимчасових обмежень, оскільки заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а. с. 26 т. 2).

13 червня 2018 року начальником Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві направлено листа № 1264/6 на ім?я ОСОБА_1, яким повідомлено, що постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 24 лютого 2018 року, винесені державним виконавцем помилково. Станом на 13 червня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а. с. 30 т. 2).

Разом із тим 19 червня 2018 року інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Рені» Ізмаїльського прикордонного загону винесено рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, відносно ОСОБА_1, з тих підстав, що до нього є доручення від правоохоронних органів про обмеження у праві виїзду з України (а. с. 27 т. 2).

Листом від 20 червня 2018 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено Печерський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, що відомості стосовно боржника ОСОБА_1, 18 червня 2018 року вилучені з відповідної бази Державної прикордонної служби України (а. с. 47 т. 2).

На а. с. 10 - 23 т. 2 містяться платіжні доручення за січень - грудень 2017 року, а також фіскальні чеки за січень - травень 2018 року про переказ на користь ОСОБА_4 аліментів по 2000 грн. щомісячно, платіжні доручення ПАТ КБ «ПриватБанк» про переказ аліментів на суму 2000 грн. за червень - липень 2018 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. ст. 447, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця по примусовому виконанню рішення суду вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що стверджується матеріалами справи, а в іншій частині порушення державним виконавцем процедури проведення виконавчих дій передбачає відповідальність, встановлену Законом.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами) роз'яснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

При розгляді скарги ОСОБА_1 судом першої інстанції застосовано ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на день розгляду справи, не звернувши увагу, що на час прийняття державним виконавцем постанов від 24 лютого 2018 року діяла інша редакція даного закону, якою встановлено більш тривалі строки для обчислення заборгованості, що є підставою для вжиття відповідних обмежень.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на час прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов від 24 лютого 2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на час прийняття державним виконавцем рішення від 09 лютого 2018 року, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов'язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення зобов'язаний прийняти рішення про накладення арешту на майно в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону, та направити відповідну постанову нотаріусу, органам, що здійснюють реєстрацію майна, не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на час прийняття державним виконавцем постанови від 21 лютого 2018 року арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, з урахуванням періодичності виконання рішення про стягнення аліментів накладення арешту на майно боржника допускається в межах існуючої заборгованості, а відомості до Єдиного реєстру боржників - у разі її наявності.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Разом із тим, із наявних у справі доказів не вбачається, і судом першої інстанції не звернуто увагу, чи взагалі обчислювалася державним виконавцем заборгованість ОСОБА_1 із сплати аліментів станом на день прийняття оскаржуваних постанов та рішення, а правомірність внесення відомостей про скаржника до Єдиного реєстру боржників 09 лютого 2018 року та накладення арешту на належне йому рухоме майно постановою від 21 лютого 2018 року не досліджувалась судом взагалі.

Із листа Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві № 1264/6 від 13 червня 2018 року безпосередньо вбачається, що постанови про накладення обмежень від 24 лютого 2018 року винесені державним виконавцем помилково (а. с. 30 т. 2), однак дані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції і належної оцінки їм не надано.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитися із висновком суду першої інстанції про здійснення державним виконавцем дії по примусовому виконанню рішення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ОСОБА_1 під час звернення до суду першої інстанції зі скаргою було подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги до суду (а. с. 33), однак висновки суду щодо результатів розгляду даного клопотання в ухвалі відсутні.

Таким чином, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року не можна вважати законною та обґрунтованою, вона не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання скарги до суду в липні 2018 року, апеляційний суд враховує, що прийняття державним виконавцем рішення від 09 лютого 2018 року про внесення відомостей до Єдиного реєстру боржників, накладення арешту постановою від 21 лютого 2018 року, встановлення тимчасових обмежень постановами від 24 лютого 2018 року є сукупністю взаємопов'язаних виконавчих дій, вчинених державним виконавцем в зв'язку із наявністю, за позицією державного виконавця, заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, а тому, виявивши останнє з цих порушень 03 липня 2018 року, скаржник має право на поновлення процесуального строку.

При цьому апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази про направлення чи вручення заявнику ОСОБА_1 процесуальних рішень державного виконавця про встановлення боржнику обмежень, які оскаржуються останнім.

Розглядаючи по суті вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця, апеляційний суд враховує, що оскільки із матеріалів справи вбачається, що державний виконавець Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Нагайчук М.В. під час прийняття рішення від 09 лютого 2018 року про внесення відомостей про ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників, прийняття постанови про накладення арешту на все рухоме майно від 21 лютого 2018 року та прийняття постанови про накладення обмежень від 24 лютого 2018 року не перевірив наявність заборгованості по сплаті аліментів, що відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» було єдиною підставою для прийняття відповідних постанов і рішень, та за відсутності заборгованості вжив заходи примусу, такі дії та рішення державного виконавця є протиправними.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що в матеріалах справи наявне підтвердження здійснення щомісячних відрахувань та виплати аліментів ТОВ «Конкорд Консалтинг» із січня 2017 року до звільнення скаржника в грудні 2017 року, а після звільнення останній особисто продовжував здійснювати сплату аліментів на рахунок стягувача ОСОБА_4, про що надав відповідні фіскальні чеки та платіжні доручення, в тому числі і на час винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов та рішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, із прийняттям нової постанови про задоволення скарги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Поновити ОСОБА_1у строк для подання скарги про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчука М.В. про проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 51254895 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії та рішення державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нагайчука МиколиВолодимировича, що вчинені відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 11 грудня 1996 року, щодо внесення ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників рішенням від 09 лютого 2018 року; винесення постанови від 21 лютого 2018 року про накладення арешту на все рухоме майно боржника; винесення постанов від 24 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Стягнути із Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (м. Київ вул. Різницька 11-Б, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 384,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.