ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/91/17Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/41/19 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участі секретаря -Кантицької О.І.

та сторін -ОСОБА_2 та її представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/91/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2018 року, ухвалену суддею Коротичем І.А., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя сторона по справі - АТ "Райффайзен Банк Аваль" про поділ будинку та земельної ділянки в натурі, які є об'єктами спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Дельта Банк" про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 третя сторона по справі - АТ "Райффайзен Банк Аваль" про поділ будинку та земельної ділянки в натурі, які є об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Дельта Банк" про поділ майна подружжя.

Ухвалою Кременецького районного суду від 19 жовтня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя сторона по справі - АТ "Райффайзен Банк Аваль" про поділ будинку та земельної ділянки в натурі, які є об'єктами спільної сумісної власності подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - АТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Дельта Банк" про поділ майна подружжя - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2018 року по цивільній справі №601/91/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що при подачі позовної заяви ним зазначалась адреса реєстрації та фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, а також окремо в суді ним вказано засіб зв'язку мобільний телефон з абонентським номером оператора стільникового зв'язку НОМЕР_1 для повідомлення його відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК України про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії з використанням засобів мобільного зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надіслання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

При цьому про всі призначені судові засідання упродовж 2017 року та у першому півріччі 2018 року Кременецький районний суд його повідомляв за допомогою мобільного зв'язку. Однак, про призначені судові засідання на 27 вересня та 19 жовтня 2018 року всупереч вимогам ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України з Кременецького районного суду Тернопільської області судові повістки про виклик та судові повістки повідомлення ні поштою, ні за допомогою мобільного зв'язку, ні будь-яким іншим чином йому не надходило.

Крім того, у період з 04 вересня 2018 року по 23 жовтня 2018 року він перебував за межами України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Також зазначає, що за місцем його реєстрації та проживання у період його відсутності проживали інші повнолітні члени його сім'ї, родичі, котрі б у разі надходження судових повісток чи повідомлень на мобільний телефон проінформували б його і він би міг з'явитися на судові засідання. Проте лише 6 листопада 2018 року коли він звернувся у Кременецький районний суд по причині тривалого не виклику його до суду та не призначення судових засідань по справі, дізнався про залишення заявленого ним цивільного позову без розгляду.

В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення його про час і місце розгляду справи на 27 вересня 2018 року та 19 жовтня 2018 року відповідно до ст. 128 ЦПК України.

ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не подала.

В апеляційну інстанцію ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_6 не з'явились.

Відповідно до ст. 130 ч.5 ЦПК України - вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 43 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, ст. 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій та ст. 372 ч.2, ст. 130 ч.5 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_6 належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, що не перешкоджає апеляційній інстанції проводити розгляд справи у їх відсутність.

ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи на 27.09.2018 та 19.10.2018 року, він та його представник ОСОБА_6 повторно в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини такої неявки.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи судові засідання призначалися на 17.08.2017 року, 14.09.2017 року, 15.09.2017 року, 20.10.2017 року, 28.11.2017 року, 14.12.2017 року, 23.01.2018 року, 1.03.2018 року, 11.04.2018 року, 22.05.2018 року, 01.08.2018 року, 14.08.2018 року, 20.08.2018 року проте відкладалися з різних причин.

29 серпня 2018 року розпорядженням Кременецького районного суду було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв'язку із відставкою судді доповідача. 3 вересня 2018 року прийнято до розгляду вищевказану цивільну справу та призначено судове засідання на 27 вересня 2018 року. (а.с. 173-175)

Відповідно до довідки про доставку SMS повідомлення ОСОБА_4 04.09.2018 року о 9:45 отримав повістку про виклик до суду на 27.09.2018 року о 10:20. (а.с.179).

Дане повідомлення не може братися до уваги оскільки, як вбачається із поданого до апеляційної скарги закордонного паспорта ОСОБА_4 він з 4 вересня по 23 жовтня 2018 року перебував за межами України. Тому, навіть отримання SMS повідомлення про розгляд справи у день виїзду за кордон позбавляє позивача можливості бути присутнім на вказану дату у судовому засіданні.

Довідкою, складеною секретарем судового засідання, засвідчено неявку обох сторін у судове засідання на 27 вересня 2018 року, справу у зв'язку із цим відкладено на 19 жовтня 2018 року о 14:10 (а.с.181)

Як вбачається із розписки про вручення судової повістки представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 був повідомлений про перенесення розгляду справи на 19 жовтня 2018 року.(а.с. 187)

Однак, дана розписка не може бути належним доказом по справі, оскільки не містить дати її вручення, що є порушенням вимог ч.5 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що судова повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки для залишення без розгляду позовної заяви має існувати одночасно дві обставини, а саме: належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи та повторна неявка в судове засідання. Враховуючи те, що позивач не був належним чином повідомлений про судове засідання на 19 жовтня 2018 року і не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності, а суд першої інстанції при постановлені ухвали від 19 жовтня 2018 про залишення позову без розгляду не вірно застосував норми п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуального законодавства, тому дана ухвала є передчасною та підлягає скасуванню. Справа перебуває на розгляді у суді з січня 2017 року.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, враховуючи наведені обставини та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає до задоволення, а ухвала до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 січня 2019 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

О.З. Костів