Ухвала

25 січня 2019 року

м. Київ

справа № 815/11353/2012

провадження № 61-1033ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поданою їх представником ОСОБА_4, на постанову Запорізького апеляційного суду

від 13 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою

про визнання виконавчих листів, виданих 5 лютого 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області у справі № 815/11353/2012 за

позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 21 травня 2018 рокузаяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, видані

5 лютого 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області

у справі № 815/11353/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2,

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими,

що не підлягають виконанню.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», задоволено. Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2018 року скасовано

і у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відмовлено.

У грудні 2018 року подана до Верховного Суду касаційна скарга

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє представник

ОСОБА_4, на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року, в якій заявники просять скасувати зазначену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2018 року.

Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені

в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення

помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи

та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених

у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3,

6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками перегляду ухвали

суду першої інстанції щодо визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, не входить до переліку судових рішень, які можуть

бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України, тому таке судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення у постанові Запорізького апеляційного суду від 13 листопада

2018 рокупро можливість її оскарження у касаційному порядку не є підставою для розгляду цієї справи судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, поданою їх представником ОСОБА_4, на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко