Постанова

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 530/1155/16-ц

провадження № 61-924св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Полтавського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Карпушина Г. Л., Хіль Л. М., від 06 грудня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28 квітня 1979 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого вони мають дорослих дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини припинилися з початку 2016 року. Вказувала, що на примирення не погоджується. Крім цього, між сторонами існує спір про поділ спільного майна.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, а також поділити майно, набуте за час шлюбу, виділивши у власність ОСОБА_6: мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 318 CDI, 2007 року випуску; легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску; вантажний автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4505, 1992 року випуску; автобус IVECO 37OS-30, 1989 року випуску; причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 року випуску; вантажний автомобіль

ГАЗ 24, 1900 року випуску; легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 року випуску; причіп ММ3 81021, 1985 року випуску; причіп ПТС-4, 1999 року випуску; трактор колісний БЕЛАРУСЬ-892, 2008 року випуску; комбайн зернозбиральний CLASS DOMINOTOR 98, 1987 року випуску; трактор колісний Т-150К, 1986 року випуску; стягнути з ОСОБА_6 на її користь компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного майна у розмірі 638 709 грн; визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області, у складі судді Дем'янченка С. М., від 13 червня 2018 рокупозов ОСОБА_4 задоволено частково. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зареєстрований Пишненківською сільською радою Зіньківського району Полтавської області 28 квітня 1979 року, актовий запис №5. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1/2 частину вартості майна (компенсацію), яке підлягає поділу, а саме: автобуса IVECO 37OS-30,

1989 року випуску; причіпа NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 року випуску;

причіпа ММ3 81021, 1985 року випуску; причіпа 2 ПТС-4, 1999 року випуску, у сумі 128 560,09 грн. Визнано за ОСОБА_4 право власності

на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що стягнення компенсації за належну позивачу частку у спільному майні подружжя підлягає лише за автобус IVECO 37OS-30, 1989 року випуску, причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O.,

1996 року випуску, причіп ММ3 81021, 1985 року випуску; причіп 2 ПТС-4, 1999 року випуску. Інша частинаспільного рухомого майна подружжям була реалізована за час перебування у шлюбі, а тому поділу не підлягає.

Додатковим рішенням Зінківського районного суду Полтавської області

від 11 жовтня 2018 року визнано за ОСОБА_6 право власності на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, а саме: автобус IVECO 37OS-30, 1989 року випуску, причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 року випуску, причіп ММ3 81021, 1985 року випуску,

причіп 2 ПТС-4, 1999 року випуску.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано у частині відмови у стягненні грошової компенсації за наступні транспортні засоби: мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 318 CDI, 2007 року випуску, автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 рок випуску, трактор колісний Т-150К, 1986 року випуску, вантажний автомобіль ГАЗ 24, 1900 року випуску та легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини зазначених транспортних засобів у розмірі

278 159 грн. В іншій частині рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач не довів, що позивач надавала згоду на відчуження спірних транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, а також, що отримані в результаті відчуження зазначеного майна грошові кошти були використані в інтересах сім'ї, або 1/2 частину цих коштів відповідач передав позивачу.

Короткий зміст касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач змінив місце проживання, а тому не був належним чином повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце судових засідань та був позбавлений можливості подати свої заперечення на апеляційну скаргу. Автомобілі ГАЗ 24, 1900 року випуску та ВАЗ 2109, 1989 року випуску, були відчужені під час шлюбу, а грошові кошті були використані в інтересах сім'ї. Інші автомобілі, за які відповідач повинен сплатити позивачу грошову компенсацію, також були помилково визначені судом апеляційної інстанції як спільно набуте під час шлюбу майно, яке було відчужено відповідачем під час припинення фактичних шлюбних відносин без згоди позивача.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки відповідач з метою уникнення поділу майна без дозволу позивача після припинення фактичних шлюбних відносин відчужив спірні транспортні засоби та сільськогосподарську техніку. Доводи касаційної скарги відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються матеріалами справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

12 лютого 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 квітня 1979 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Пишненківській сільській раді Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 5.

Під час шлюбу сторони придбали наступне майно: мікроавтобус

MERCEDES-BENZ SPRINTER 318 CDI, 2007 року; легковий автомобіль

ЗАЗ 110307, 2005 року випуску; ватажний автомобіль ЗІЛ-ММЗ 4505,

1992 року випуску; автобус ІVECO 37OS-30, 1989 року випуску, причіп NIEWIADOW SP.Z.O.O., 1996 року випуску, вантажний автомобіль ГАЗ 24, 1900 року випуску; легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 року випуску;

причіп ММЗ 81021, 1985 року випуску, причіп 2 ПТС-4, 1999 року випуску; трактор колісний БЕЛАРУСЬ-892, 2008 року випуску; комбайн зернозбиральний CLASS DOMINOTOR 98, 1987 року випуску, трактор колісний Т-150К, 1986 року випуску.

Фактично шлюбні відносини сторони припинили у січні 2016 року.

На підставі заяви ОСОБА_6 від 21 липня 2016 року транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER, 2007 року випуску, був знятий з реєстраційного обліку для реалізації. Ринкова вартість зазначеного автомобіля складає

406 968 грн (т. 1, а.с.50, 174-181).

На підставі заяви ОСОБА_6 від 22 липня 2007 року автомобіль

ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, був перереєстрований на нового власника ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу (т. 1, а. с. 51, 168-173). Ринкова вартість зазначеного автомобіля складає 32 800 грн.

Листом Державної інспекції сільського господарства у Полтавській області від 13 жовтня 2016 року № 01-14/1589 повідомлено, що 09 серпня 2016 року ОСОБА_6 було знято з реєстрації трактор колісний Т-150К, 1986 року випуску, ринковою вартістю 66 340 грн. (т. 1, а. с. 41-42).

Встановлено, що у власності відповідача перебуває вантажний автомобіль

ГАЗ 24, 1900 року випуску, вартістю 15 610 грн та легковий автомобіль

ВАЗ 2109, 1989 року випуску, вартістю 34 600 грн. (т. 1, а. с 55, 56).

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об'єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, частиною третьою якої передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям щодо майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною третьою статті 71 СК України передбачено, що речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом під час розгляду справи про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У частині четвертій статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі

№ 6-486цс16 виклав правовий висновок, відповідно до якого, якщо при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив відчуження такого майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Встановивши, що мікроавтобус MERCEDES-BENZ SPRINTER 318 CDI,

2007 року випуску, автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 рок випуску, трактор колісний Т-150К, 1986 року випуску, придбано сторонами під час перебування у шлюбі, а відтак на них поширювався режим спільного сумісного майна, а відповідач здійснив їх відчуження після фактичного припинення шлюбних відносин без згоди позивача, не використовував кошти, отримані від продажу, в інтересах сім'ї, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки 1/2 частина дійсної вартості спірних транспортних засобів має бути компенсована другому із подружжя. Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що автомобіль ГАЗ 24, 1900 року випуску та легковий автомобіль ВАЗ 2109, 1989 року випуску були відчужені за згодою подружжя під час перебування у шлюбі, оскільки відповідно до інформації регіонального центру Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 11 квітня 2017 року

№ 531 (т. 1, а. с. 160) власником зазначених транспортних засобів є відповідач.

Посилання касаційної скарги на те, що відповідач не був належним чином повідомлений судом апеляційної інстанції про дату та час судових засідань спростовуються матеріалами справи, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з підписом ОСОБА_6 про отримання (т. 2, а с. 113, 127, 135). Матеріали справи не містять заяви відповідача про зміну адреси проживання. Місце проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, зазначалось представником відповідача у запереченні на уточнену позовну заяву (т. 2, а. с. 68).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено із порушенням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Апеляційним судом правильно застосовано до спірних правовідносин положення норм ЦК України та СК України і дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6залишити без задоволення.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта