РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/1560/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/421/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Остапенка Володимира Сергійовича на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року у складі судді Поровського В.А., ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області о 09 год. 24 хв., дата складання повного тексту рішення невідома,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у Володимирецький районний суд Рівненської області із позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати недійсними договори дарування 40/100 частин нежитлових будівель бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 31.03.2009 року, укладених в м. Костопіль Рівненської області на користь ОСОБА_2.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року вказаний позов задоволено. Визнано недійсними договори дарування від 31.03.2009р., вчинені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40/100 частин окремої нежитлової будівлі бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» літ. (Б-1) площею 43,8 кв.м.; 40/100 частини нежитлової будівлі бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 325,7 кв.м. (літ. А-ІІ) та договір дарування 40/100 частин окремої нежитлової будівлі бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» (літ.В-І) площею 14,8 кв.м розміщені по АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви для захисту своїх прав в суді.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 - адвокат Остапенко В.С. оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що стороною позивача було приховано від суду першої інстанції той факт, що зазначені в позовній заяві обставини вже були предметом розгляду судами загальної юрисдикції і по справі прийнято рішення, яке набрало законної сили. З приводу посилання сторони позивача на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.06.2016 року, постановлене у цивільній справі № 556/100/16-ц, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування 60/100 частини нежитлових будівель зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Остапенко В.С. задоволено частково, рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.06.2016 року - скасовано, провадження у цивільній справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в редакції 2004 року). Додає, що копію цього рішення стороною відповідача було надано місцевому суду, а тому вважає, що у суду були всі підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Вважаючи оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням вимог, встановлених ст.ст. 263, 265 ЦПК України, просив скасувати оскаржуване рішення суду, провадження у цивільній справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1136,40 грн..

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу - безпідставною, у зв'язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В матеріалах справи міститься копія рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року (а.с. 241, т. І), із змісту якого вбачається, що позивачу ОСОБА_1 вже було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання недійсними трьох договорів дарування нежитлових будівель від 31 березня 2009 року, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, посвідчені приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Скоропад В.В. 31.03.2009 року за №№ 1134, 1136, 1138, на підставі статті 233 ЦК України, як вчинені особою під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

Звертаючись до Володимирецького районного суду 03 серпня 2016 року із своїм позовом лише до ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 фактично заявив ті ж самі позовні вимоги до тієї ж самої особи, які були вже вирішені вищевказаним судовим рішенням Апеляційного суду Рівненської області, яке набрало законної сили.

Твердження сторони позивача про те, що предметом розгляду по даній справі вже є інші обставини, а не ті які були предметом розгляду справи, за результатом розгляду якої було ухвалено рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року, оскільки тепер ОСОБА_1 наполягає на визнанні недійсними договорів дарування 40/100 частини нежитлових будівель від 31 березня 2009 року, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до положень ч. 3 статті 203 ЦК України, на увагу не заслуговують.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 чітко вбачається, що його волевиявлення на укладення вищевказаних договорів не було вільними та не відповідало його волі саме через те, що ці договори він вчинив не тому, що хотів обдарувати відповідачку ОСОБА_2, з якою на той час перебував у фактичних шлюбних стосунках, а тому, що у такий спосіб мав намір уникнути виконання своїх зобов'язань за рахунок вищевказаного нерухомого майна в ході здійснення процедури його банкрутства як підприємця.

Саме із посиланням на положення ст.233 ЦК України, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві від 03 серпня 2016 року повторно просив Володимирецький районний суд визнати вищевказані правочини недійсними, як укладені під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах.

Положення частини 3 статті 203 ЦК України є загальними для всіх передбачених параграфом 2 глави 16 розділу ІV книги 1 ЦК України підстав визнання недійсними правочинів, в тому числі і для статті 233 ЦК України, і тому в кожному конкретному випадку підлягає встановленню дійсне волевиявлення кожного учасника правочину і таке волевиявлення ОСОБА_1 при укладенні вищевказаних правочинів вже було встановлено рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17 березня 2016 року, в зв'язку із чим Володимирецький районний суд фактично повторно розглянув позовні вимоги, які вже були предметом судового розгляду і по яких було ухвалене відповідне судове рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Частиною 1 статті 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 377, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Остапенка Володимира Сергійовича задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 11 грудня 2018 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування нежитлових будівель - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В. підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.