Ухвала

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 739/1618/18

провадження № 61-5878ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

ОСОБА_1 розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області

від 08 листопада 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області

від 08 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначених у рішенні Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2015 року, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час її навчання в інституті (Навчально-науковому інституті економіки і управління Національного університету харчових технологій), але не більше ніж до досягнення нею

23 років, в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але

не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Виконавчий лист, виданий Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області по справі 739/1663/15-ц, відкликано.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовлено в повному обсязі.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області

від 08 листопада 2018 року змінено.

Зменшено розмір визначеної до стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частки всіх видів заробітку (доходу) з 1/6 до 1/8 та виключено з абзацу другого резолютивної частини рішення слова «але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2, в якій він просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2018 року, постанову Чернігівського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити його зустрічний позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Пунктом 6 частини першої статті 176 ЦПК України визначено, що у позовах

про зменшення або збільшення платежів або видач ціна позову визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.

Враховуючи вимоги про збільшення розміру аліментів за первісним позовом та зменшення розміру аліментів з 600 грн до 100 грн за зустрічним позовом, ціна позову у цій справі є такою, що станом на 01 січня 2019 року

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має для нього виняткове значення, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, враховуючи ціну позову, обов'язок батька утримувати повнолітню дочку під час її навчання, з таким твердженням ОСОБА_2 не погоджується і вважає його безпідставним.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 08 лютого 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников