РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Стрекозова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, відповідно до якого позивач передала, а відповідач отримав у борг грошові кошти в сумі 71576,00 грн, із зобовязанням повернути грошові кошти до 01.09.2017 року. На підтвердження факту передачі коштів за договором позики, 10.05.2017 року Відповідач видав відповідну розписку. До настання строку повернення боргу, відповідач частково повернув позичені кошти в сумі 6000,00 грн. Однак, у передбачений договором позики та розпискою від 10.05.2017 року строк відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов'язання повернути борг в сумі 65576,00 грн., та ухиляється від виконання свого зобов'язання до теперішнього часу, у звязку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу (в тому числі: пеня, інфляційні збитки за час прострочення виконання зобов'язань та 3% річних від простроченої суми) у загальному розмірі 80739,00 грн.

Ухвалою від 03.12.2018 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги визнав.

Представник Відповідача адвокат ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що10.05.2017 року між сторонами укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у позику грошові кошти у розмірі 71576,00 грн. зі строком повернення до 01.09.2017 року.

10.05.2017 року ОСОБА_2 видано розписку про отримання в борг грошових коштів в сумі 71576,00 грн. зі строком повернення до 01.09.2017 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 545 ЦК України визначено, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що Відповідачем частково виконано зобовязання щодо повернення суми боргу, а саме: 08.06.2017 року в сумі 2000,00 грн., 03.08.2017 року в сумі 2500,00 грн. та 01.09.2017 року 1500,00 грн. Отже, сума боргу Позивачу у повному обсязі не повернуто, оригінал розписки Відповідача наданий до суду Позивачем та долучений до матеріалів справи, написи про повернення боргу у повному обсязі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦУ України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за договором позики, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, при цьому суд погоджується з наданим Позивачем розрахунком суми боргу.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 957,40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 141, 263, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 суму боргу у розмірі 80739 (вісімдесят тисяч сімсот тридцять девять) грн. 69 коп., яка складається з: 65576,00 грн. - заборгованість за договором позики, 2258,33 грн. - три проценти річних від простроченої суми, 7410,09 грн. індекс інфляції та 2495,27 грн. - пеня

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 957 (девятсот пятдесят сім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Ю.М.Єпішин