Номер провадження: 22-ц/813/2973/19
Номер справи місцевого суду: 523/9111/17
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката Дідик С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_5 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філії 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа - ОСОБА_3, про визнання прилюдних торгів недійсними,

встановив:

23 червня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Суворовський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області), Філії 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа - ОСОБА_3, про визнання прилюдних торгів недійсними.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 червня 2017 року провадження у справі було відкрито.

26 жовтня 2017 року до суду від представника позивача ОСОБА_6 надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити органам нотаріату, реєструючим органам та іншим органам й особам вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням та реєстрацією цього майна (а.с.25-26).

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 26 жовтня 2017 року у задоволенні вищевказаного клопотання було відмовлено (а.с.31).

12 грудня 2017 року від представника позивача ОСОБА_6 знову надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому вона просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити органам нотаріату, реєструючим органам та іншим органам й особам вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням та реєстрацією цього майна (а.с.50-51).

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заборонено органам нотаріату, реєструючим органам та іншим органам й особам вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням та реєстрацією цього майна (а.с.45).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року про забезпечення позовуіз постановленням нової - про відмову у забезпеченні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано те, що квартира АДРЕСА_1, на яку накладено арешт, належить їй на праві власності, що не заперечується і позивачем у позовній заяві, в той час як вона є третьою особою у справі. Однак, відповідно до п.1 ч.1 ст. 151 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, забезпечення позову шляхом накладення арешту можливе лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Оскільки відповідачами у справі зазначено Суворовський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області та Філію 16 ПП «Нива-В.Ш.», які ніколи не були власниками квартири, на яку накладено арешт, оскаржувана ухвала є незаконною.

Заслухавши пояснення представника заявника апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що у випадку задоволення позовних вимог, спірне майно відповідач може реалізувати до прийняття рішення суду, що може утруднити виконання рішення суду тому, вимога представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, є обґрунтованою.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог ч.1 ст. 152 ЦПК України, в редакції, яка діяла під час постановлення ухвали, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Аналогічна норма міститься в ст.ст. 149, 150 ЦПК України, в редакції, яка діє на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області та Філії 16 ПП «Нива-В.Ш.» про визнання прилюдних торгів недійсними, а ОСОБА_3 зазначена в якості третьої особи.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, не перевірив належність відповідачам квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - доданого позивачем до позовної заяви, квартира дійсно належить третій особі ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до роз'яснень п. 3 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки судом накладено арешт на нерухоме майно, яке не належить відповідачам по даній справі, то ухвала підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381- 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року про забезпечення позову скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову ОСОБА_5 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філії 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа - ОСОБА_3, про визнання прилюдних торгів недійсними, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.04.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра