Провадження № 2/537/120/2019
Справа № 537/4322/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2019 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Фадєєвої С.О.,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час прийняття спадщини,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання однією сім»єю зі ОСОБА_5 на час відкриття спадщини на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначив, що 19.02.2017 року померла його дружина ОСОБА_5 Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з ? частки квартири АДРЕСА_2. Вказав, що дана квартира належить йому та померлій дружині на підставі свідоцтва про право власності на житло. Після померлої дружини спадкоємцем першої черги за законом є він, як чоловік, та їх син ОСОБА_3 У вересні 2018 року він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про оформлення спадкових справ після померлої 19.02.2017 дружини. Постановою нотаріуса від 11.09.2018 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Підставою відмови слугувало те, що на час смерті місце проживання його дружини було : АДРЕСА_1, а він на час смерті дружини був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказав, що незважаючи на, те, що у них з дружиною були різні прописки, вони постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1, вели спільний побут, він доглядав дружину. З урахуванням викладеного, просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18.12.2018 до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 міську раду Полтавської області.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав, пояснив, що позивач та померла ОСОБА_5 є його батьками. Не дивлячись на те, що батько на час смерті матері був прописаний у с. Крамаренко Кременчуцького району Полтавської області, він постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 зі ОСОБА_5 Зазначив, що батьки вели спільний побут, батько доглядав матір, коли та захворіла. Він з заявою про прийняття спадщини після померлої матері до нотаріуса не звертався та на спадок не претендує.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради Полтавської області у судове засідання не з»явився, надав суду клопотання, відповідно до якого просить справу розглянути без участі їх представника, ухваливши законне та обґрунтоване рішення на підставі повного та всебічного вивчення матеріалів справи, своєї позиції з приводу визнання чи невизнання позовних вимог ОСОБА_2 не висловив.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_7 у судове засідання не з»явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_3, свідків ОСОБА_8. ОСОБА_9, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 заперечували наявність між ними будь-якого спору, відповідач ОСОБА_3 вказав, що заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після померлої ОСОБА_5 він не подавав та на спадок не претендує. З цих підстав суд приходить до висновку, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 відсутній спір про право, а тому у задоволенні вимог до ОСОБА_3 слід відмовити.

Згідно довідки приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 20.12.2018 в установлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини після померлої 19.02.2017 ОСОБА_10 спадкоємці не зверталися.

ОСОБА_4 міська рада Полтавської області як представник інтересів територіального громади, згідно ст..1 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», не висловила згоди на задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та є належним відповідачем у справі.

Спосіб захисту, обраний позивачем, відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували з 29.04.1963 року в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується світлокопією свідоцтва про одруження серії VІ-УР № 109222.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.10.1996 року 7-ю дистанцією цивільних споруд Полтавського відділення Південної залізниці, подружжю на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.14).

19.02.2017 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 344956.

Після смерті останньої залишилася спадщина, яка складається з ? частини квартири АДРЕСА_2, у зв»язку з чим позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 11.09.2018 позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом на майно померлої 19.02.2017 ОСОБА_5 у зв»язку з пропущеним ним шестимісячним строком для прийняття спадщини (а.с.8). Підставою прийняття даного рішення нотаріусом слугувало те, що ОСОБА_2 не було надано доказів постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на час її смерті, оскільки він на час смерті дружини був зареєстрований за іншою адресою, заява про прийняття спадщини у встановлений Цивільним Кодексом шестимісячний строк ОСОБА_2 не подавалася, тому він пропустив встановлений законодавством строк для прийняття спадщини.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

В силу ст.. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У главі 10 п. 1.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №-296/5 зазначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.

Встановлено, що на час смерті ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується довідкою-витягом з особового рахунку від 17.09.2018. Інші особи на час відкриття спадщини за вказаною адресою зареєстрованими не значаться. З світлокопії паспорту позивача ОСОБА_2 вбачається, що на час смерті дружини (19.02.2017) він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

З акту про проживання б/н, виданого 17.09.2018 ТОВ «Місто для людей Кременчук» вбачається, що ОСОБА_9, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, письмово підтвердили факт проживання ОСОБА_2 зі ОСОБА_5 з 1971 року по день її смерті 19.02.2017 за адресою: м. Кременчук, вул.. Першотравнева, б. 63/24, кв.48. Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, позивач ОСОБА_2, її сусід, постійно проживав у квартирі 48 зі своєю дружиною ОСОБА_5 по день її смерті. Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що подружжя ОСОБА_5 вона знає з 1971 року, коли разом отримали квартири у будинку 63/24 по вул. Першотравневій у м. Кремечуці. У лютому 2017 року дружина ОСОБА_2 померла, до дня її смерті він проживав зі своєю дружиною в квартирі 48. Також в судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив факт постійного проживання батьків разом за місцем реєстрації матері до її смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином статтею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо, необхідно, щоб таке проживання було постійним. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що позивач, незважаючи на наявність реєстрації за іншою адресою, проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 на час її смерті за адресою: АДРЕСА_3, тому позовна заява підлягає задоволенню в частині вимог до ОСОБА_4 міської ради Полтавської області.

Керуючись ст.ст.5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 264,265 ЦПК України. ст. ст. 1268, 1270 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час прийняття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 на час відкриття спадщини, а саме на 19.02.2017.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення п итання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 14 січня 2019 року о 13 год. 00 хв.