Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно по праву спадкування за законом.

Позивачі в позові посилаються на те, що 20 серпня 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який розірвано 06 грудня 2004 року.

23 грудня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали житловий будинок по вул. Широка, 7, с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого у виконкомі Оленівської сільської ради 26 червня 1992 року.

ОСОБА_1 зазначає, що вона з чоловіком домовилася про проживання їхнього сина ОСОБА_2 в їхньому житловому будинку, а також, що вона та їхня донька залишаться зареєстрованими в ньому.

28 листопада 2017 року помер колишній чоловік ОСОБА_1 В будинку без реєстрації проживає його дружина ОСОБА_4 та їхня донька ОСОБА_6.

Між сторонами виник спір щодо поділу житлового будинку.

Оскільки житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, позивач вважає, що має право на Ѕ частину житлового будинку.

ОСОБА_5 заповіт не складав, його спадкоємцями першої черги є його діти від першого шлюбу - ОСОБА_3, ОСОБА_2, дружина ОСОБА_4, донька від другого шлюбу ОСОБА_6. У звязку із чим, вони мають право спадкувати іншу Ѕ частину житлового будинку, а саме 1/8 частину кожний.

На підставі наведеного, позивачі звертаються до суду та прохають визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину, як спільного майна подружжя, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/8 частини за кожним спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом.

Представник позивачів ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивачем пропущено строк позовної давності, у звязку із чим прохав відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без їхньої участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який розірвано 06 грудня 2004 року (а. с. 16, 17).

Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Широка, 7, належить ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.1991 р. (а. с. 20-22).

Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання

шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу.

В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1988 року по 06 грудня 2004 року, та той факт, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Широка, 7, набуто ними в період шлюбу і тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч. 2 ст. 72 СК України, до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Виходячи з положень статті 72 СК України, право на позов у ОСОБА_1 виникло після смерті колишнього чоловіка, а саме 25 листопада 2017 року, у звязку із чим відкрилася спадщина та позивач могла дізнатися про порушення свого права. Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про поділ майна подружжя у строк визначений законодавством, суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача про пропуск строку позовної давності.

ОСОБА_5 є чоловіком ОСОБА_4 (а. с. 135) та батьком ОСОБА_6 (а. с. 136), ОСОБА_2 (а. с. 19), ОСОБА_3 (а. с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

ОСОБА_5 помер 25 листопада 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 789082 (а. с. 14).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5, звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, його дружина ОСОБА_4 від себе та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6, донька - ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 (а. с. 133, 143, 149). Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на спадкування за законом після смерті батька, прийняли спадщину, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за ними права власності на 1/8 частину домоволодіння за кожним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Широка, 7.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на Ѕ частину:

-житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Широка, 7, що складається з: А- будинок загальною площею 59,70 кв. м., житловою площею 31,20 кв. м.; а сіни; а1 навіс; Б сарай; В сарай; Г вбиральня; я зливна яма.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, по праву спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого 25 листопада 2017 року, право власності на 1/8 частину:

-житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Широка, 7, що складається з: А- будинок загальною площею 59,70 кв. м., житловою площею 31,20 кв. м.; а сіни; а1 навіс; Б сарай; В сарай; Г вбиральня; я зливна яма.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, по праву спадкування за законом після ОСОБА_5, померлого 25 листопада 2017 року, право власності на 1/8 частину:

-житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Оленівка, вул. Широка, 7, що складається з: А- будинок загальною площею 59,70 кв. м., житловою площею 31,20 кв. м.; а сіни; а1 навіс; Б сарай; В сарай; Г вбиральня; я зливна яма.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук