ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1017/19 Справа № 180/2232/17 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року по справі за позовом Первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" в інтересах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про скасування розпорядження про позбавлення премії та виплати незаконно утриманих коштів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2017 первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" в інтересах ОСОБА_1 (далі - ППО НПГУ ПАТ "Марганецький ГЗК") звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Марганецький ГЗК" про скасування розпорядження про позбавлення премії та виплати незаконно утриманих коштів (далі - ПАТ "Марганецький ГЗК"), мотивуючи його тим, що 30 квітня 2017 року розпорядженням начальника шахти 14/15 ПАТ «Марганецького ГЗК» підземного електрослюсаря ОСОБА_1 було позбавлено 100% премії за квітень 2017 року за невиконання наряду, на підставі докладної механіка ОСОБА_2

Вказували, що 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 у складі бригади отримав наряд на демонтаж та видачу конвеєрів по 6-му східному штреку, знаходячись у даному штреку він побачив, що штрек «задавлений» і дістатись безпосереднього місця робіт можливо тільки повзком по конвеєрній стрічці, що заборонено правилами безпеки і що створювало загрозу його здоров'ю та життю, оскільки кожної миті міг статися обвал, тому він залишився перед отвором, заявивши, що буде приймати демонтовані частини конвеєрів, а бригада полізла через отвір по стрічці до місця робіт.

Зазначали, що по закінченню робіт бригада йому видавала демонтовані частини конвеєрів, тобто фактично ОСОБА_1 виконав роботу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 знаходився на робочому місці і здійснював роботи із приймання запчастин конвеєра, наряд йому не був змінений, а тому розпорядження про позбавлення його премії є незаконним, просили суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати розпорядження начальника шахти 14/15 ОСОБА_3 від 30 квітня 2017 року про позбавлення ОСОБА_1 100% премії за квітень 2017 року; зобов'язати ПАТ "Марганецький ГЗК" повернути ОСОБА_1 безпідставно недораховану заробітну плату у вигляді премії за квітень 2017 року.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційні скарзі ППО НПГУ ПАТ "Марганецький ГЗК", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що їх позовні вимоги законні та обґрунтовані, ОСОБА_1 виконав покладену на нього роботу, а дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення премії не може застосовуватись до нього.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працює на відокремленій дільниці шахти №9/10 - шахті №14/15 ПАТ «Марганецький ГЗК» підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання з 31 травня 2010 року.

З 01 листопада 2011 року ОСОБА_1 являється членом незалежної профспілки гірників України ПАТ «МГЗК».

12 червня 2016 року ОСОБА_1 був ознайомлений з робочою інструкцією підземного електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання.

28 квітня 2017 року ОСОБА_1 було видано наряд на демонтаж і видачу конвеєрів КЛЗС по 6-му східному штреку відокремленої дільниці шахти №9/10 - шахти №14/15, з яким ОСОБА_1 ознайомився під підпис, що підтверджується витягом з книги нарядів дільниці.

Згідно доповідної записки механіка ОСОБА_4 від 29 квітня 2017 року, ОСОБА_1 28 квітня 2017 року не виконував наряд і весь робочий час просидів.

Згідно акту від 29 квітня 2017 року, складеного головним механіком шахти №14/15, заступником головного механіка шахти 14/15, механіком дільниці, підземний електрослюсар ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення з приводу невиконання наряду.

Згідно із розпорядженням №166 від 30 квітня 2017 року, підписаного начальником шахти №14/15 ОСОБА_3, за наслідками невиконання наряду та на підставі доповідної записки механіка шахти №14/15 ОСОБА_1 був позбавлений 100% премії за квітень 2017 року.

Згідно акту від 30 квітня 2017 року ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з даним розпорядженням.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обґрунтованості позовних вимог, а з боку відповідача відсутні будь-які порушення трудових прав ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі ст.1 КЗпП України Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого органу, додержуватись трудової і технологічної дисциплін, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а в разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналогічні положення викладені у статті 15 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Премія належить до категорії заохочувальних виплат та не є обов'язковою для роботодавця. Премія на підприємстві виплачувалася з урахуванням фактично виконаних позивачем обов'язків.

ОСОБА_1 28 квітня 2017 року було порушено трудову дисципліну, що виразилось у невиконанні наряду на виконання робіт, і даний факт не спростований доводами апеляційної скарги.

Також колегія суддів наголошує на тому, що законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри надбавок, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника надбавок обов'язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено колективним договором.

Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру надбавки, позбавлення працівників надбавок повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до умов положення про преміювання робітників загальних та допоміжних цехів ПАТ "Марганецький ГЗК" за виконання кількісних та якісних показників праці на виробництві визначено, що премія за результатами роботи за місяць може зменшуватись або не нараховуватись взагалі.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.