КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1418/18
Провадження № 2/534/135/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2019 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Крикливого В.В., з участю: секретаря судового засідання Клімової С.І., позивача ОСОБА_1,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою № 21 в будинку № 15 по вулиці Гірників у м.Горішні Плавні Полтавської області.
Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачі тривалий час у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживають без поважних причин, помешканням не користуються, їх особисті речі у квартирі відсутні, участі в утриманні житла вони не беруть.
Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року (а.с.17) провадження у справі було відкрито з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.
За ухвалою суду від 17 грудня 2018 року (а.с.32) підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у прозові обставини. Додатково зазначила, що на прохання відповідачів, останні були зареєстровані за вказаною вище адресою. Останні, окрім ОСОБА_4, постійно проживають у м.Темрюк Краснодарського Краю, квартирою не користуються, проте добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. Точна адреса місця проживання відповідачів ОСОБА_2Л, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, так як і місцезнаходження відповідача ОСОБА_4 позивачу не відома.
Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідачі в судове засідання не зявилися, правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалися, причини неявки суду не повідомили, з огляду на що, з урахуванням згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, доданої до матеріалів справи, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.5).
ОСОБА_6, 27 червня 2018 року помер, що підтверджується наданою копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ 382981, виданого Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області (а.с.6).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 09.01.2019 право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано.
За наданою Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 1 довідкою від 11.09.2018 (а.с.7) за адресою АДРЕСА_3, зареєстрована ОСОБА_1 та в якості членів її сімї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
Відповідно до комісійного акту від 07.09.2018, посвідченого Комунальним ремонтним житлово-експлуатаційним підприємством № 1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, не проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає предявлений позов необґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, предявивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Між тим, згідно із ст.405 ЦК України, Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України).
Отже, правовою підставою для визнання члена сімї власника в судовому порядку таким, що втратив право користування житлом, є факт непроживання останнього у житлі понад один рік без поважних причин. Саме ця обставина входить до предмету доказування у даній справі.
Суд зазначає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави з дотриманням основних засад, таких як верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, диспозитивність та змагальність.
Виходячи із змісту ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що її донька ОСОБА_2, онуки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та зять ОСОБА_3 з моменту реєстрації у квартирі АДРЕСА_4 не проживають, а саме з 2004 року, проте належних доказів, на підтвердження зазначених обставин суду надано не було.
Суд зазначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, згідно із приєднаною до матеріалів справи копією акту від 07.09.2018 засвідчено факт не проживання відповідачів у належному позивачці житловому приміщенні, проте інформації щодо періоду відсутності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у зазначеному помешканні даний акт не містить, тому до розгляду судом не береться.
З наведених підстав, не заслуговують на увагу посилання позивача на приєднані до справи копії паспортів на імя ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також копії виданих ними довіреностей, оскільки інформації щодо предмета доказування, вказані документи не містять.
За таких обставин, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, виходячи із принципу змагальності, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини, з огляду на що предявлений позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319,391,386,405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.263-265 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судововї інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_5;
Відповідачі:ОСОБА_2, АДРЕСА_5; ОСОБА_3, АДРЕСА_5; ОСОБА_4, АДРЕСА_5; ОСОБА_5, АДРЕСА_5;

Суддя підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий

Повне судове рішення складено 14.01.2019.