Дата документу 10.01.2019 Справа № 332/705/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/705/16 Головуючий у 1 інстанції: Сінєльник Р.В.
Провадження № 22-ц/807/53/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Бєлки В.Ю.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ПАТ «Енергобанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 20.12.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 08-002026-01 від 20.12.2012 року про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISА із розміром кредитного ліміту у сумі 8500 грн.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 15.02.2016 року має прострочену заборгованість у розмірі 51603,15 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 14018,67 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості - 21 351,25 грн., заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 6520,45 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 3600 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 6112,78 грн.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість у розмірі 51 603,15 грн., а також судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість у розмірі 51603 грн.15 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» судовий збір в розмірі 1378 грн.00 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено, оскільки заочне рішення є повторним.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на розгляд справи за її відсутності, неналежне повідомлення про розгляд справи, неотримання рахунку про проведення експертизи, у зв'язку з чим експертизу не було проведено, недосягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, невідповідність висновків суду щодо розміру стягуваної суми не відповідають обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, пропуск строку позовної давності, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з неї на користь банку 8500 грн., в іншій частині позову відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 червня 2018 року залучено до участі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як процесуального правонаступника ПАТ «Енергобанк».

Учасники справи у судове засідання не з'явились, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки).

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( ч.1 ст.376 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Проте з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2012 року між ПАТ «Енергобанк» (Банк) та ОСОБА_3 (Держатель) було укладено Договір № 08-002026-01 від 20.12.2012 року (далі - договір) про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISА Еlectron із розміром Кредитного ліміту у сумі 8500 грн. (т.1, а.с.7-13).

Кредитний ліміт може бути збільшений за заявою Держателя, або за рішенням банку, а також в інших випадках, передбачених договором (пункт 2.1.3 договору).

Підпис під зазначеним договором відповідач не оспорювала.

Розписка ОСОБА_4 про отримання платіжної картки у непошкодженому стані міститься на аркуші справи 14.

Держатель отримує кредитну картку у порядку визначеному цим договором та Правилами та використовує її для здійснення платіжних операцій за рахунок отримання кредиту (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до п.3.3.1 договору держатель картки зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов'язань, але не менше суми мінімального платежу з урахуванням п.5.4.1 договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що за користування кредитом в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк щомісячно нараховує: проценти, розраховує та стягує пеню та штрафи у розмірі, встановленому Тарифами.

Проценти на залишок коштів на картковому рахунку нараховуються згідно Тарифів (пункт 5.7 Договору).

Пунктом 1.4 Тарифів передбачено стандартну процентну ставку за користування кредитом при використанні пластикової картки VISА Еlectron в розмірі 42% (а.с.11). Зазначені тарифи затверджено рішенням правління №98 від 19.12.2012 року.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечувався ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладанні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином наведені вище та встановлені судом обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, які узгоджуються із законодавством України, зокрема: згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає неприйнятним довід апеляційної скарги про неукладеність кредитного договору між сторонами.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 15.02.2016 року за розрахунком банку має заборгованість у загальному розмірі 51 603,15 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 14 018,67 грн.; заборгованості за процентами - 6 112,78 грн.; штрафи: за виникнення простроченої заборгованості - 21 351,25 грн., за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 3600 грн., за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 6520,45 грн.(т.1, а.с.57-66).

За умовами п. 6.2 договору у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобов'язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому Тарифами.

Пунктами 1.12-1.13 Тарифів передбачено сплату штрафу за виникнення простроченої заборгованості у розмірі - 50 грн. + 0,2 % в день від суми простроченої заборгованості: штраф за користування перелімітом (несанкціонованим овердрафтом) - 0,2 % в день від суми переліміту (а.с.11).

Згідно з п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Заочне рішення від 24 жовтня 2017 року ухвалене у відсутність відповідача у справі.

У статтях 74-76 ЦПК України(в редакції, діючої на час розгляду справи) врегульовано порядок вручення судових повісток. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Тобто, належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, є розписка про отримання судової повістки.

Матеріали цивільної справи не містять розписки ОСОБА_3 про отримання нею судової повістки суду про призначення справи до розгляду на 24 жовтня 2017 року або будь-яких інших доказів про повідомлення відповідача про розгляд справи.

Тобто, з матеріалів цивільної справи вбачається, що судом першої інстанції не дотримано вимог цивільного процесуального закону з приводу належного повідомлення сторін у справі про час та місце розгляду справи та порядок ухвалення судового рішення, чим, окрім іншого, порушено і вимоги ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

За вказаних обставин довід апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи, та пов'язане з цим порушення права відповідача подати заяву про застосування позовної давності (яка міститься в заяві про перегляд заочного рішення) знайшов підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Тому рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що останній платіж ОСОБА_3 здійснила 04.12.2014 р., до суду банк звернувся з позовом 24.02.2016 року, тобто в межах позовної давності, що підтверджується відповідним розрахунком (т.1, а.с.66).

Таким чином, станом на 15.02.2016 року, як просив банк, та в межах спеціальної позовної давності, яка складає один рік, з відповідачки на користь банку з урахуванням наданого позивачем розрахунку (а.с.57-66) підлягають стягненню штрафи: за виникнення простроченої заборгованості - 12 862 гривні 60 коп., за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 1800 грн., за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 4214 гривень 88 коп. грн.(т.1, а.с.57-66).

Враховуючи встановлені обставини, на користь банку з ОСОБА_3А підлягає стягненню заборгованість станом на 15.02.2016 року, яка становить 39 008 гривень 94 коп. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 14 018,67 грн.; заборгованості за процентами - 6112,78 грн.; штрафи: за виникнення простроченої заборгованості - 12 862 гривні 60 коп., за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 1800 грн., за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 4214 гривень 88 коп.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладанню договору.

Оскільки у справі підставами позову не є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту довід апеляційної скарги з посиланням на порушення судом ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» щодо не зазначення в кредитному договорі детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача ненадання відповідачу не заслуговує на увагу.

До того ж, в матеріалах справи разом з кредитним договором знаходиться Інформаційний листок - Умови кредитування по програмі «Кредитна картка VISА», в якому зазначено, що банк ознайомив позичальника в письмовій формі з умовами кредитування програми «Кредитна картка VISА», а також надав всю інформацію про умови кредитування та щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту, наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування,податковий режим сплати відсотків та державні субсидії, на які позичальник має, яка містить підпис позичальника ОСОБА_3В.(т.1, а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.9.9 договору невід'ємну частину цього договору складають Правила користування карткою «VISА» (додаток1) (а.с.9-10), Тарифи банку (додаток2) (т.1, а.с.11).

Сторони узгодили, що підписанням цього договору Держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями цього договору, Тарифів, з якими він ознайомився, що підтверджується змістом пункту 9.7 Договору.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що Тарифи за вказаним договором, а саме процентна ставка за кредитом - 42%, розміри штрафів відповідачем не оскаржувались, доводи апеляційної скарги про те, додатки за договором - Правила (Додаток1) та Тарифи (Додаток2) не містять реквізитів кредитного договору, а тому не можуть бути покладені в основу предмету доказування, колегія суддів вважає неприйнятними. Той факт, що Тарифи затверджено 19.12.2012 року, а їх дія (згідно рішення правління банку №98 від 19.12.2012 року) починається з 25.12.2012 року не перешкоджає їх застосуванню.

Довід апеляційної скарги про те, що після закінчення строку дії кредитної лінії з січня 2014 року банк не повинен був нараховувати відсотки за користування кредитом не заслуговує на увагу з огляду на таке.

Строк дії Договору, укладеного між сторонами, його зміна та розірвання визначені в розділі 8 кредитного договору (а.с.8).

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами ї діє до моменту його розірвання в порядку, передбаченому цим договором. При цьому розірвання договору з ініціативи Держателя можливе лише у випадках, передбачених пунктами 4.5.1, 7.1 договору,чи в інших випадках, передбачених чинним законодавством України

Відповідно до п.4.5.1 договору якщо держатель не згодний з новими Тарифами та/чи Правилами, він має право розірвати цей договір, письмово повідомивши про таке, та за умови належного виконання Держателем п. 8.8.1 та п.8.3 Договору (повернення банку кредитної картки, погашення в повному обсязі боргових зобов'язань).

Матеріали справи не містять доказів направлення банку відповідних письмових повідомлень ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору.

Неприйнятним є також посилання відповідача на закінчення строку кредитної лінії, яка відповідно до п.2.6 договору становить один рік з моменту підписання (19.12.2013 року), оскільки зазначеним пунктом передбачено, що якщо жодна із сторін не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Доказів звернення до банку про припинення строку дії кредитної лінії відповідачем не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

За положеннями п.4.4 Договору, в результаті здійснення Держателем платіжних операцій, проведених за допомогою картки та за умови повного використання держателем кредитного ліміту може виникнути Овердрафт (переліміт) - короткостроковий кредит, непрогнозований по розміру та часу виникнення, який збільшує кредитний ліміт Держателя, якщо сума боргових зобов'язань перевищує розмір встановленого кредитного ліміту.

Відповідно до п.п. 4.4.3 договору держатель зобов'язаний стежити за витратами коштів в межах Кредитного ліміту з метою уникнення овердрафту, а у випадку виникнення негайно погасити заборгованість.

Як вбачається з наданого банком розрахунку (а.с.57-66), який в частині заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками відповідачем не спростований, у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору, несплатою позичальником кредитних коштів, у встановлені Кредитним договором строки, у позичальника виник овердрафт (переліміт).

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на те, що безпідставним є стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі більшої, ніж та що встановлена за договором в розмірі 8500 грн., не заслуговує на увагу.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшли висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п.п.2-4 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям постанови про часткове задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та стягнення з з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості станом на 15.02.2016 року, яка становить 39 008 гривень 94 коп. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 14 018,67 грн.; заборгованості за процентами - 6112,78 грн.; штрафи: за виникнення простроченої заборгованості - 12 862 гривні 60 коп., за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 1800 грн., за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 4214 гривень 88 коп., в іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України ПАТ «Енергобанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого, за подання позовної заяви пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 51603,18 грн., задоволено 39008,94 грн.) - в розмірі 1041,69 грн., ОСОБА_3 має право на компенсацію позивачем судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам від заявлених в розмірі 504,47 грн.

Таким чином, розмір компенсації судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», становить 537,22 грн. (1041,69 грн. - 504,47 грн. = 537,22 грн.).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2017 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заборгованість за кредитним договором № 08-002026-01 від 20.12.2012 року станом на 15.02.2016 року, яка становить 39 008 гривень 94 коп. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 14 018,67 грн.; заборгованості за процентами - 6112,78 грн.; штрафи: за виникнення простроченої заборгованості - 12 862 гривні 60 коп., за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 1800 грн., за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 4214 гривень 88 коп.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір в сумі 537 гривень 22 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: