ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Чернівці

справа № 722/195/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2018 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

встановив :

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги обґрунтував слідуючими обставинами.

19.11.2014р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1, заповіла йому майно, яке складалося з земельної ділянки площею 2,1832 га. та 2,1643га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастрові № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, розташовані на території Сокирянської міської ради Чернівецької області, що підтверджується заповітом, посвідченим 19.11.2010р. приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Гапчуком Б.М. за реєстровим №2065.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року заповідач ОСОБА_3 померла.

Після її смерті 21.04.2015р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Петришеної Р.В. із заявою про прийняття спадщини після заповідача ОСОБА_3 Проте, від нотаріуса Петришеної Р.В. він дізнався, що за день до смерті покійна ОСОБА_3

Провадження 22ц-/822/17/19 Головуючий у 1 інстанції Ратушенко О.М.

Доповідач Перепелюк І.Б.

заповіла все належне їй майно відповідачу ОСОБА_2

Заповіт на ім'я ОСОБА_2 був посвідчений 08.01.2015р. приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д. в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 та підписаний не заповідачем, а іншою особою - ОСОБА_9, зятем свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні докази наявності у заповідача тяжкої хвороби чи фізичної вади, позивач вважає заповіт на ім'я ОСОБА_2 від 08.01.2015р. таким, що складений та посвідчений з порушенням норм Цивільного кодексу України та інших нормативно-правових норм законодавства.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 складений на користь ОСОБА_2, посвідчений 08.01.2015р. приватним нотаріусом Твердушкіним Р.Д.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2018 року в позові ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_10, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилаючись на обставини зазначені в позові, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2015р. приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д., в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 посвідчено заповіт ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яким все належне їй майно вона заповіла ОСОБА_2

При цьому, як вбачається із змісту заповіту, зв'язку з тим, що заповідач ОСОБА_3, через свою хворобу, власноручно розписатися не могла, на її особисте прохання та за її дорученням, в її присутності, текст заповіту підписав ОСОБА_9, який проживає в АДРЕСА_3.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 була важко хворою та не могла особисто прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, в її та нотаріуса присутності текст заповіту до його підписання був зачитаний уголос запрошеними нею свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Особу заповідача, свідків та підписанта встановлено, їх дієздатність перевірено.

Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому ращзі має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначати долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).

Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.

Частиною четвертою статті 1236 ЦК України передбачено, що чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 посилався на те, що текст заповіту було підписано не спадкодавцем ОСОБА_3 і доказів її хвороби чи фізичної вади не встановлено.

Судом першої інстанції встановлено, що посвідчення оспорюваного заповіту відбулося з додержанням вимог чинного законодавства, заповіт вчинено у письмовій формі за допомогою технічних засобів, дієздатність спадкодавця ОСОБА_3 нотаріусом перевірено, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт прочитано вголос (про що є запис в заповіті), складено текст зі слів заповідача.

При розгляді справи суд першої інстанції встановив всі обставини справи, дослідив представлені сторонами докази, дав їм належну оцінку.

Так, зокрема із пояснень відповідача ОСОБА_2, в якості свідка, встановлено, що покійна ОСОБА_3 була її матір'ю. ОСОБА_11 мала захворювання ніг, не могла самостійно пересуватися, а тому з 2004 року вона проживала разом з останньою та допомагала їй. Безпосередньо в день перед смертю, ОСОБА_3 попросила закликати до неї нотаріуса для складення заповіту. Оскільки самостійно вона не могла його підписати, попросила закликати свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та підписанта - ОСОБА_9

З пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що 08.01.2015р. ОСОБА_2 попросила його та його дружину прийти до будинку ОСОБА_3, оскільки остання хоче щоб вони були свідками складення нею заповіту. В будинку ОСОБА_3 окрім них були нотаріус Твердушкін Р.Д. та їхній зять ОСОБА_9, якого також запросила ОСОБА_3

ОСОБА_3 повідомила їм, що хоче зробити заповіт на свою доньку ОСОБА_2 Після цього, нотаріус декілька разів запитував ОСОБА_3 чи дійсно вона хоче скласти заповіт саме на ОСОБА_2 та чи дійсно це є її волею. ОСОБА_3 підтвердила свої наміри та зробила розпорядження. Нотаріус взяв їхні паспорти та пішов в нотаріальну контору складати текст заповіту. Під час цього, ОСОБА_2 в кімнаті не було. Після повернення нотаріус ще раз запитав ОСОБА_3 чи дійсно вона хоче скласти заповіт на ОСОБА_2 Почувши ствердну відповідь ОСОБА_3, він вголос прочитав текст заповіту, після чого його підписали він, його дружина та зять ОСОБА_9, оскільки ОСОБА_3 сама підписати заповіт не могла.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_8, окрім цього зазначила, що нотаріус декілька раз запитував ОСОБА_3 чи може вона самостійно підписати заповіт, на що остання відповідала що не може.

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка приватний нотаріус Сокирянського нотаріального округу Твердушкін Р.Д. зазначив, що при оформленні заповіту ОСОБА_3, він з'ясував всі необхідні питання, зокрема який заповіт має намір скласти остання, на чию користь та чи може вона самостійно прочитати та підписати його. Повідомивши йому свою волю на складення заповіту, ОСОБА_3 зазначила, що самостійно прочитати та підписати заповіт вона не може за станом здоров'я. Після цього, він роз'яснив ОСОБА_3, що в такому разі заповіт має бути складений в присутності двох свідків та особи, яка зможе його підписати. ОСОБА_3 попросила закликати доньку - ОСОБА_2, якій дала доручення покликати в якості свідків ОСОБА_12, ОСОБА_8 та в якості підписанта - ОСОБА_9 Після того, як ОСОБА_2 покликала свідків та підписанта заповіту, він декілька раз запитував ОСОБА_3 чи дійсно вона має намір зробити заповіт на користь ОСОБА_2 ОСОБА_3 твердо підтвердила свою волю, будь-яких підстав сумніватися в її дієздатності не було. Заповіт був прочитаний вголос всім присутнім, після чого він надав його для прочитання свідкам та підписанту, які також прочитали його вголос, поставили свої підписи у заповіті та книзі реєстрації нотаріальних дій.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, з'ясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що оспорюваний позивачем заповіт складено та посвідчено з додержанням вимог закону. Підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції. Обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. Дата складення повної постанови 14 січня 2019 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді : М.І. Кулянда

І.М. Литвинюк