Житомирський апеляційний суд
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С..

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.,

розглянувши без повідомлення учасників в м.Житомирі цивільну справу №295/16317/18 за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що Верховним Судом при розгляді запиту на інформацію у справі № 296/8050/16-а, допущені порушення прав людини на доступ до публічної інформації. Зокрема вказав, що відповідь на запит на інформацію надана із порушенням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зазначив, що у зв'язку із неправомірними діями суду зазнав душевних страждань та погіршився його стан здоров'я. Виходячи із наведеного, просив стягнути з Верховного Суду моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2018 року зазначену цивільну справу надіслано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предметом позову є стягнення моральної шкоди, завданої діями суду, а тому при визначенні підсудності справи застосуванню підлягають положення ч.4 ст.28 ЦПК України, тобто за вибором позивача. Таким чином вважає, що спір підсудний Богунському районному суду м. Житомира.

Розгляд справи Житомирським апеляційним судом проведено згідно положень ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо підсудності справи, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 2 ст. 27 ЦПК України та передав справу на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 26 ЦПК України підсудність справ, у яких однією зі сторін є Верховний Суд або суддя цього суду, визначається за загальними правилами підсудності.

За загальним правилом підсудності позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ч.2 ст. 27 ЦПК України).

Адресою місцезнаходження Верховного Суду є: вул. Пилипа Орлика, 8, м. Київ, що належить до територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Разом з тим відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України, на яку посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, позови, пов'язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 та його вимог спір виник з приводу відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна йому неправомірними діями Верховного Суду під час розгляду запиту та надання інформації у справі № 296/8050/16-а.

При цьому позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Богунського районного суду м. Житомира.

У п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, що суперечить ч.16 ст.28 ЦПК України, відповідно до якої позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Крім того, зазначаючи про відсутність підстав щодо обрання підсудності за місцем проживання позивача, суд не звернув уваги на те, що загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності (альтернативна та виключна).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про непідсудність цієї справи Богунському районному суду м. Житомира.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03 грудня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18.01.2019.

Головуючий Судді