П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 761/22804/15-ц

Номер провадження № 22-ц/824/4391/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Притули Н. Г., у справі за скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», заінтересовані особи: Акціонерне товариство Догуш Іншаат ве Тіджарен А. Ш. (DogusInsaatve Tigaret A. S.), Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович, про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою, заінтересовані особи: Акціонерне товариство Догуш Іншаат ве Тіджарен А. Ш. (Dogus Insaat veTigaret A. S.), Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович, про визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НідченкаД.Є. щодо розгляду заяви ДТГО «Південно-Західна залізниця» про закінчення виконавчого провадження ВП №57254657, зобов'язання розглянути вказану заяву та винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №57254657.

Вимоги поданої скарги обґрунтовані тим, що у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитра Євгенович перебуває виконавче провадження №57254657 про стягнення з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на користь Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Tigaret A.S.) коштів.

20 листопада 2018 року через канцелярію Міністерства юстиції України представник заявника подав заяву про закінчення виконавчого провадження №57254657 на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», так як ухвала суду на підставі якої видано виконавчий документ скасована судом.

Заявник вважає, що всупереч вимогам зазначеної статті державний виконавець станом на 27 листопада 2018 року не розглянув заяву та не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року (а.с.216-221) подану скаргу відхилено, відмовлено в задоволенні заяви про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними права представником ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Не погоджуючись з ухвалою суду, 25 січня 2019 року представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» - Стоян М.М. направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що на момент звернення до суду зі скаргою були наявні правові підстави для закінчення виконавчого провадження, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року АТ «Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш.» відмовлено у задоволенні заяви про надання дозволу на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі №17208/GZ/МНМ, ухвалу суду від 17 травня 2015 року, на підставі якої Шевченківським районним судом міста Києва 03 лютого 2017 року видано виконавчий лист - скасовано.

Наведені обставини не враховано судом першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність встановленого законом строку для надання відповіді державним виконавцем на звернення щодо закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подачу відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ДТГО «Південно-Західна залізниця» - Марченко В.М. підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарен А. Ш. (DogusInsaatve Tigaret A. S.) та головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглядати та закінчити розгляд справи за відсутності нез'явився учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника, який з'явився у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, у серпні 2015 року до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.), заінтересована особа: Державне територіальне-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» про надання дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року вищезазначене клопотання задоволено та надано дозвіл на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ. Ухвала набрала законної сили.

На підставі ухвали суду 03 лютого 2017 року було видано виконавчий лист №761/22804/15-ц.

Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 17 вересня 2015 року по справі за клопотанням Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.), заінтересована особа: Державне територіальне-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» про надання дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ - задоволено, скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року за клопотанням представника Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.) Ільяшова Олега про надання дозволу на примусове виконання в Україні Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ про стягнення заборгованості. В задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. (Dogus Insaat ve Ticaret A.S.) Ільяшова Олега про надання дозволу на примусове виконання в Україні Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ про стягнення заборгованості - відмовлено .

16 жовтня 2018 року Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Дмитро Євгенович відкрив виконавче провадження №57254657 з примусового виконання виконавчого листа №761/22804/15-ц.

20 листопада 2018 року через канцелярію Міністерства юстиції України Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця» подало заяву про закінчення виконавчого провадження №57254657, обґрунтовуючи її тим, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва, на підставі якої надано дозвіл на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ, скасована ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року та відмовлено у наданні дозволу на примусове виконання Остаточного рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 06 вересня 2013 року у справі № 17208/GZ/МНМ.

Водночас у заяві зазначено, що на даний час ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року оскаржена в апеляційному порядку та наступне судове засідання призначене на 04 грудня 2018 року. З урахуванням зазначеного, представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» вважає, що виконавчий лист виданий Шевченківським районним судом міста Києва не підлягає примусовому виконанню, а виконавче провадження №57254657 з його примусового виконання підлягає закінченню.

До вказаної заяви, як встановлено судом першої інстанції, додавалась роздруківка ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 28 листопада 2018 року зазначена заява була передана державному виконавцю.

На вказану заяву державний виконавець надав відповідь листом від 10 грудня 2018 року, в якій зазначив про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року не набрала законної сили.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено порушень головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Д.Є. вимог Закону України «Про виконавче провадження», на час звернення із заявою про закінчення виконавчого провадження ухвала суду від 27 квітня 2018 року не набрала законної сили, у зв'язку з чим відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами представником ДТГО «Південно-Західна залізниця», оскільки суд позбавлений можливості встановити зловживання правами, а представником АТ Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. не надано суду копій ідентичних скарг, на підставі яких суд міг би встановити підстави та предмет скарги.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановлена ухвала не оскаржується в частині відмови в задоволенні заяви представника АТ Догуш Іншаат ве Тіджарет А.Ш. про вжиття заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, у зв'язку з чим ухвала у зазначеній частині не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги ДТГО «Південно-Західна залізниця», з огляду на таке.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає права та обов'язки державного виконавця.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підстави закінчення виконавчого провадження. Зокрема згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню, у випадку скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено строки винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», так як вказаним Законом не врегульовано строки надання відповіді на звернення, якщо державний виконавець не вбачає підстав для закінчення виконавчого провадження. Крім того, враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року скасовано ухвалу суду від 27 квітня 2018 року, на даний час відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Так, відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Колегія суддів, переглядаючи оскаржувану ухвалу дійшла висновку, що в ході розгляду скарги не встановлено порушення головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Д.Є. вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року скасовано ухвалу суду від 27 квітня 2018 року, а тому на даний час відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року, - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складене 04 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В.Шахова