Дата документу 09.01.2019 Справа № 336/1408/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/1408/16Головуючий у 1-й інстанції Марко Я.Р.
Пр. № 22-ц/807/816/19Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року про відмову в задоволені заяви про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами

у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за заявою представника відповідача ОСОБА_3 оборони України про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 оборони України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеною заявою (а.с. 131-136), в якій просив:

- скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2018 року;

- винести нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 оборони України про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до МОУ про відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилався на навмисне невиконання відповідачем рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 оборони України на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., що підтверджується копією листа Департаменту фінансів ОСОБА_3 оборони України, а також неврахуванням судом при розгляді заяви МОУ про поворот виконання рішення суду того, що ОСОБА_2 не було надано будь-яких неправдивих відомостей або підроблених документів для отримання моральної шкоди суду не надавалося та такі відомості в судовому порядку не були встановлені, тому поворот виконання рішення суду в даному випадку не допускається. По суті заявлених вимог просить суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2018 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви МОУ про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року (а.с. 162-165) відмовлено ОСОБА_2 в задоволені заяви про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2018 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за заявою представника відповідача ОСОБА_3 оборони України про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 оборони України про відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 168-172) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2018 року за нововиявленими обставинами у справі №336/1408/16-ц в повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 175).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 176), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 178).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 09 січня 2019 року належним чином повідомлений апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 181) ОСОБА_2 не зявився, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажною причину неявки ОСОБА_2 у дане судове засідання і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останнього за присутністю його представників ОСОБА_4 (а.с. 184-186) і ОСОБА_5 (а.с. 187-188), а також представника ОСОБА_3 оборони України ОСОБА_6 (а.с.189).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а також представника ОСОБА_3 оборони України ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_3 оборони України із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі погодилось, останню в апеляційному порядку не оскаржувало.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у заяві ОСОБА_2 про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами у цій справі, керувався ст. ст. 258-260, 353, 423, 429 ЦПК України та виходив із того, що зазначені ОСОБА_2 обставини не є нововиявленими у цій справі в розумінні положень ЦПК України та не є підставою для перегляду судового рішення у вигляді ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року у цій справі за нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, ст. 423 ч.1 ЦПК України вказує, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими … обставинами.

За ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як роз'яснено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» (далі по тексту - постанова Пленуму) необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму: нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В п. 5 постанови Пленуму роз'яснено, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

З наведених заявником доводів вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.02.2018 року (а.с.66-68), яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 12.06.2018 року (а.с.103-106), застосовано поворот виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 оборони України про відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 оборони України 50000,00 грн. (а.с.7-9, 12-14), не було враховано, що станом на жовтень 2018 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2016 року у справі № 336/1408/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 оборони України про відшкодування моральної шкоди (а.с. 3-6) залишається невиконаним, та на користь ОСОБА_2 не стягнуто моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. (а.с.144).

Чинне законодавство України передбачає порядок розгляду питань з приводу невиконання судового рішення, а отже не позбавляє позивача (стягувача) звернутися за захистом своїх порушених прав.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Зі змісту заява вбачається, що заявник просить суд оцінити докази, які вже існували на час розгляду судом заяви про поворот виконання рішення, та які не спростовують факти, покладені в основу судового рішення і ці обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Суд першої інстанції правильно вважав, що звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник фактично бажає оскаржити дане судове рішення у вигляді ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року у цій справі, яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 12.06.2018 року (а.с.103-106).

Тобто, доводи заявника не є нововиявленими обставинами, а є обґрунтуванням його незгоди із судовим рішенням у вигляді ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року у цій справі, яка набрала законної сили.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п. 40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Положення ч. 2 ст. 429 ЦПК України передбачає, що справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що переоцінка доказів, оцінених у судому процесі під час розгляду справи, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зазначені ОСОБА_2 обставини не є нововиявленими у цій справі в розумінні положень ЦПК України та не є підставою для перегляду судового рішення у вигляді ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року у цій справі за нововиявленими обставинами, відтак, правильно відмовив у задоволенні вищезазначеної заяви у цій справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення ухвали у цій справі, є безпідставними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року (а.с. 66-68) було допущено поворот виконання саме заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2016 року (а.с. 7-9), яким було стягнуто з ОСОБА_3 оборони України на користь ОСОБА_2 саме 50000,00 грн., та яке було виконано в повному обсязі на суму саме 50000,00 грн. (повідомлення Державної казначейської служби України від 11 серпня 2016 року про безспірне списання коштів на суму 50000,00 грн.), та яке у подальшому було скасовано ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року в порядку задоволення заяви відповідача ОСОБА_3 оборони України про його перегляд, як заочного рішення, (а.с. 10-11).

Питання про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2016 року, яким було стягнуто з ОСОБА_3 оборони України на користь ОСОБА_2 вже 10000,00 грн. (а.с. 12-14), та яке у подальшому було залишено без змін апеляційним судом (а.с. 3-6) та було предметом касаційного перегляду (а.с. 53), не було предметом перегляду ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2016 року у цій справі, а тому для правильного вирішення судом вищезазначеної заяви заявника у цій справі не має значення, виконане чи не виконане останнє на теперішній час.

При вищевикладених обставинах, безпідставними є посилання заявника на ст. 445 ЦПК України (особливості повороту виконання в окремих категоріях справ) та те, що поворот виконання у цій справі не допускається.

Зазначені обставини були предметом дослідження в апеляційному суді саме за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (постанова Апеляційного суду Запорізької області від 12 червня 2018 року, якою ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року у цій справі залишена без змін, а.с. 103-106).

Тому, останні не могли бути і не є нововиявленими обставинами у цій справі для перегляду ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України; ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_2 у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок ОСОБА_3 оборони України будь-яких судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Крім того, встановлено, що в силу вимог закону ОСОБА_2 був звільнений від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12,141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2018 року про відмову в задоволені заяви про перегляд ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 10.01.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_7ОСОБА_8