Справа № 331/4328/18
Провадження № 2/331/152/19
20.03.2019 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Антоненко М.В.
за участі секретаря Андрієнко С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове ОСОБА_2 «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове ОСОБА_2 «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову зазначено що 25.11.2017 року о 12 год. 55 хв. в м. Запоріжжі по вул. Шкільна, 25, громадянин ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Lancer державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, який зупинився попереду. При ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, травмованих немає. Так, своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 12.1., 13.1. ПДР.
18 грудня 2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено Постанову про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, в даній ДТП визнано винним ОСОБА_3, а ОСОБА_1, який є власником пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, було завдано матеріальний збиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
ОСОБА_4 вимог п. 34.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до п. 34.3. цього ж Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Так, представник страховика не зявився у визначений законодавством строк, внаслідок чого потерпілий залучив експерта для визначення розміру шкоди.
09.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" з заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додав всі необхідні документи, зокрема, Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2017р.
Отримавши від експерта Звіт про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 06.07.2018 року №27/06/18, виконаного ФОП ОСОБА_5, позивач повторно звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.
ОСОБА_4 із ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Частина 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачений порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати.
Так, страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
Проте на час звернення до суду страхове відшкодування з боку відповідача - ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «ДОМІНАНТА» не виплачено.
Відповідно до Висновку №27/06/18 про оцінку автомобіля, що виконаний субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП станом на 06.07.2018р. становить 29 666,53 грн.
За змістом п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Всупереч визначеним чинним законодавством вимог та договірних зобов'язань, ТДВ «СТ «Домінанта» виплати страхового відшкодування не здійснили у зв'язку із чим підлягає до стягнення пеня, розрахована згідно встановлених облікових ставок НБУ за період з 10.04.2018р, по 18.07.2018р., (тобто з моменту отримання страховиком усіх необхідних документів 09.01.2018р., зокрема, Постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2017р.) у розмірі 2 768,32 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у цивільній справі №6-49цс12 від 6 червня 2012 року зазначила, що зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.
Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.
За таких обставин, вважає обґрунтованим щодо стягнення з відповідача 3% річних за період 10.04.2018р. по 18.07.2018р. у розмірі 243,83 гривень та інфляційних втрат за цей же період у розмірі 237,33 гривень.
19.09.2018 року до канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 19.09.2018 року на 11 год. 00 хв.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду на 01.02.2019 року на 13 год. 30 хв.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_6 не з*явилися. Від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У судове засідання представник ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове ОСОБА_2 «Домінанта» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У наданий судом час, в тому числі до початку розгляду справи по суті, письмовий відзив до суду не надав, не заявив клопотань про витребування/надання доказів, не вказав причини неможливості подання доказів, враховуючи строки розгляду справи. За таких обставин, враховуючи строки розгляду справи, можливість подання сторонами будь-яких доказів, суд розглянув справу без участі відповідача на підставі наданих сторонами доказів.
ОСОБА_4 зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
При розгляді справи судом встановлено, що 25.11.2017 року о 12 год. 55 хв. в м. Запоріжжі по вул. Шкільна, 25, громадянин ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Lancer державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, який зупинився попереду. В результаті ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, травмованих немає. Так, своїми діями ОСОБА_3 порушив п.п. 12.1., 13.1. ПДР.
18 грудня 2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 12).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi Lancer державний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії АРС № 043645 (а.с.7-8).
На виконання вимог п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернувся до страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової і відповідальності - ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 11).
ОСОБА_4 вимог п. 34.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до п. 34.3. цього ж Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Представник страховика не зявився у визначений законодавством строк, внаслідок чого потерпілий залучив експерта для визначення розміру шкоди.
09.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 13).
На теперішній час відповідачем ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» добровільне відшкодування завданої шкоди ОСОБА_1 не здійснено.
ОСОБА_4 із ч. 3 ст. 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку, страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Ст. 525 ЦК України, визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, вбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 527 ЦК України, встановлено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
ОСОБА_4 до ч. 1 ст. 530 ЦК України вбачється, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
ОСОБА_4 із ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ст. 992 ЦК України визначено, що в разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати, страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі встановленому договором або законом.
ОСОБА_4 ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
За змістом п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Всупереч визначеним чинним законодавством вимог та договірних зобов'язань, ТДВ «СТ «Домінанта» виплати страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 не здійснили у зв'язку із чим підлягає до стягнення пеня, розрахована згідно встановлених облікових ставок НБУ за період з 10.04.2018р, по 18.09.2018р., (тобто з моменту отримання страховиком усіх необхідних документів 09.01.2018р., зокрема, Постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2017р.) у розмірі 4541,81 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у цивільній справі №6-49цс12 від 6 червня 2012 року зазначила, що зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, а тому таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.
Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.
За таких обставин, суд вважає обґрунтованим щодо стягнення з відповідача 3% річних за період 10.04.2018р. по 18.09.2018р. у розмірі 398,01 гривень та інфляційних втрат за цей же період у розмірі 237,33 гривень.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що крім завданого матеріального збитку транспортному засобу, він також поніс витрати за проведене дослідження для визначення матеріального збитку в розмірі 1200 грн. На підтвердження даних доводів позивач надав квитанцію на підтвердження сплати послуг в розмірі 1200 грн. Тому дані витрати також підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 704, 80 грн.
Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 23, 526, 611, 625, 979-984, 988, 989, 1166-1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю «Страхове ОСОБА_2 «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: М.В. Антоненко