ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1829/19 Справа № 183/4146/15 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г.Є. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лященко С.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", треті особи: Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк", Відділ з питань захисту прав споживачів виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про визнання недійсним кредитного договору та частково недійсним договору факторингу, -

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду із вищезазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнило. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 28 червня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 500949880, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 26 520,77 грн. на строк з 28 червня 2014 року по 01 липня 2019 року зі сплатою 15,99 % річних. Банк виконав всі умови договору і надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 01 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 32 631,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 26 520,77 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2 103,58 грн., комісії у розмірі 3 007,44 грн. та штрафу у розмірі 1 000,00 грн.

Згідно з умовами договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року ПАТ "Альфа-Банк" відступило, а ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняло право вимоги за кредитним договором № 500949880 від 28 червня 2014 року, укладений між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем.

В свою чергу ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Альфа-Банк", яку в подальшому уточнювала. В обґрунтування уточненої зустрічної позовної заяви зазначила, що надана банком копія кредитного договору № 500949880 від 28 червня 2014 року містить порушення встановленої законом форми, а саме - не зазначено відповідальної особи банку на укладання кредитного договору, не зазначено місце його укладання, без застосування оптичних приладів не читається і взагалі вона зазначений кредитний договір не підписувала та грошей у зазначеній позивачем сумі не отримувала. Крім того, наданий договір факторингу містить значні порушення законів щодо поширення про неї конфіденційної інформації та порушення банківської таємниці, а тому просить суд визнати кредитний договір № 500949880 від 28 червня 2014 року недійсним, визнати договір факторингу № 1 від 21 червня 2016 року частково недійсним та відмовити ТОВ "Кредитні ініціативи" в задоволенні первісного позову.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року позов ТОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитним договором № 500949880 від 28 червня 2014 року станом на 01 травня 2015 року у розмірі 32 631,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 26 520,77 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 2 103,58 грн., комісії у розмірі 3 007,44 грн. та штрафу у розмірі 1 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 326,32 грн., а всього на суму 32 958,11 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнання недійсним кредитного договору та частково недійсним договору факторингу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором, оскільки кредитні кошти у банку вона не отримувала, внески на погашення кредиту не робила. Також апелянт посилається на невідповідність кредитного договору вимогам закону, тому просила визнати його недійсним. Крім того, ОСОБА_1 зазначила про те, що договором факторингу порушено її права.

ТОВ "Кредитні ініціативи" своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 червня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1, на підставі анкети-заяви на отримання кредиту, укладений кредитний договір № 500949880, на підставі якого банк видав відповідачу кредитні кошти в сумі 26 520,77 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 4-5, 10, 15).

Відповідно до підпункту а п. 13 Розділу № 2 кредитного договору позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування та/або комісії та/або інші платежі за цим договором, у порядку, визначеному договором.

Згідно з п. 2.2 Розділу № 1 кредитного договору було встановлено процентну ставку, яка складає 15,99 % річних. Відповідно до п. 2.3 Розділу № 1 кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором не пізніше 01 липня 2019 року.

Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в підпункті б п. 13 Розділу № 2 кредитного договору штрафом у розмірі 50 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу, при цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (п'ять) і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150,00 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу, що є невід'ємною частиною даного договору.

Також п. 2.8 Розділу № 1 кредитного договору передбачена сплата комісії, розмір якої становить за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 1,89 % від суми кредиту.

Відповідно до п. 15 Розділу № 2 кредитного договору банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж за один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень цього договору, які визнані сторонами.

19 травня 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" надіслано відповідачу вимогу щодо необхідності погашення заборгованості, яка виникла у адресата у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 500949880 від 28 червня 2014 року, яка залишилась без задоволення (т. 1 а.с. 16).

21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" () та ТОВ "Кредитні ініціативи" () укладений договір факторингу № 1, за умовами якого, відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, ПАТ "Альфа-Банк" відступило, а ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняло за кредитним договором № 500949880 від 28 червня 2014 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором (т. 2 а.с. 79-84, 85, 86-90).

Таким чином, до ТОВ "Кредитні ініціативи" перейшли всі права ПАТ "Альфа-Банк" щодо права вимоги до боржника за вищевказаними кредитним договором.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ "Кредитні ініціативи" посилалося на те, що у зв"язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору у неї виникла заборгованість. Звертаючись із зустрічним позовом, ОСОБА_1 зазначала про те, що кредитний договір № 500949880 від 28 червня 2014 року містить порушення встановленої законом форми, наданий договір факторингу містить значні порушення законів щодо поширення про неї конфіденційної інформації та порушення банківської таємниці. Також зазначила про те, що гроші у зазначеній сумі у кредит вона не отримувала.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 виконувала кредитний договір та протягом деякого часу сплачувала кошти за користування кредитом, тобто своїми діями схвалила спірний договір, а відтак він є дійсним; а також з того, щоне вбачається порушення прав ОСОБА_1 зі сторони ПАТ "Альфа-Банк", оскільки її особисті дані були передані ТОВ "Кредитні ініціативи" в межах реалізації їх прав, а саме у зв'язку з укладанням договору факторингу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України закріплює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджено висновком експертизи, спірний кредитний договір підписаний ОСОБА_1, певний час він нею виконувався, що свідчить про про погодження та фактичне виконання умов договору позичальником.

Відповідно до частини першої статті 627, частини першої статті 628, статті 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Сторони спірного кредитного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які викладені чітко і зрозуміло. Доводи ОСОБА_1 про те, що кредитний договір не відповідає вимогам закону, є нечитабельним, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому є безпідставними.

Також безпідставними є посилання апелянта на те, що договором факторингу порушено її права з тих підстав, що особисті дані ОСОБА_1 були передані ТОВ "Кредитні ініціативи" в межах реалізації їх прав, а саме у зв'язку з укладанням договору факторингу, що передбачено положеннями договору кредиту та нормами ЦК України.

З наведених вище норм закону та фактичних обставин справи вбачається, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 та визнання кредитного договору недійсним.

У зв"язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Що стосується висновків суду про задоволення позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи", то колегія суддів з ними погоджується, вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушував зобов'язання за даним договором.

Згідно з п. 2.2 Розділу № 1 кредитного договору було встановлено процентну ставку, яка складає 15,99 % річних. Відповідно до п. 2.3 Розділу № 1 кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором не пізніше 01 липня 2019 року.

Також п. 2.8 Розділу № 1 кредитного договору передбачена сплата комісії, розмір якої становить за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 1,89 % від суми кредиту.

Матеріалами справи встановлено неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, у зв"язку з чим у неї утворилася заборгованість.

Перевіривши розрахунок суми заборгованості,колегія суддів вважає його правильним, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості за кредитним договором у сумі 32 631,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 26 520,77 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 2 103,58 грн., комісії у розмірі 3 007,44 грн. та штрафу у розмірі 1 000,00 грн.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

І.Ю. Ткаченко