Справа № 612/135/19
Провадження № 2/612/96/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2019 року смт.Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Мороза О.І., за участю секретаря судових засідань Коняєвої Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом військового прокурора Київського гарнізону полковника юстиції Є.Гладія, в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в інтересах позивачів: Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-
Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Згідно зі ст.5 наведеного Закону, до складу Національної гвардії України входять: з`єднання, військові частини і підрозділи, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України.
Пунктом 2 вказаної статті передбачено, що організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), військових частин (підрозділів) з охорони важливих державних об`єктів, спеціальних вантажів, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, з`єднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку, підрозділів (загонів) спеціального призначення, військових частин оперативного призначення, авіаційних військових частин, військових частин і підрозділів зв`язку, органів і підрозділів забезпечення, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів, установ.
Відповідно до Статуту Національна академія Національної гвардії України є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, підпорядкованим Головному
управлінню Національної гвардії України (ГУНГУ).
Згідно з положеннями ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин тим, що в них є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Отже, відповідно до п.3 та 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. При цьому, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Таким чином, пред`явлення даної позовної заяви про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі курсанта Мінакова І.О. є виключно захистом інтересів держави, оскільки саме з державного бюджету були здійснені витрати на його утримання під час навчання.
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Національній Академії національної гвардії України з 27.07.2017 по 14.03.2018 на посаді курсанта. Відповідно до розділу II «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України…», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з громадянином ОСОБА_1 27.07.2017.
14.03.2018 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Академії і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Академії наказом начальника Академії від 14.03.2018 року № 56, у зв`язку із небажанням продовжувати навчання.
Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
У розвиток зазначених норм Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 був
затверджений «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання), у зв`язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.
Відповідно до пунктів 3, 4 вказаного Порядку відшкодування витрат здійснюється вищим навчальним закладом у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
У подальшому, на виконання зазначених норм Порядку відшкодування витрат, виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звя`зку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах».
Пунктом 7 зазначеного порядку, визначено, що у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Роблять висновок, що невідшкодування на користь Національної академії Національної гвардії України відповідачем суми витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, що проявляється у створенні умов для невиконання видаткової частини Держбюджету та у кінцевому рахунку веде до зниження боєздатності Міністерства внутрішніх справ України та позивачів зокрема. Невідшкодована на користь Національної академії Національної гвардії України відповідачем сума витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії, не отримані державою кошти на національну оборону, у свою чергу, завдає шкоду безпосередньо інтересам Держави.
Ухвалою суду від 04.03.2019 відкрите спрощене позовне провадження по справі, справа призначена до розгляду на 05.04.2019.
В порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, з ініціативи суду, сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судове засідання не з`явилися.
05.04. 2019 до канцелярії суду від представника військового прокурора Київського гарнізону Чехунова М.В. надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 про проведення судового засідання повідомлялася за місцем проживання, яке вказане в позовній заяві. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання він зареєстрований за адресою, вказаною в позові.
Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення органу поштового зв`язку вбачається, що ОСОБА_1 судову повістку, копію позовної заяви із додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження отримала 09.03. 2018, тобто завчасно.
Отже є підстави вважати що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відзиву, клопотань, заяв тощо в тому числі і про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 не подав.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Частиною 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, виходячи із наступного.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.Частинами 3 та 4 ЦПК України регламентовано, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Як вбачається з викладено вище, прокурор обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду та діючи у спосіб визначеним законом, звернувся до належного суду з позовною заявою - з метою захисту інтересів держави.
Судом встановлено, що 27.07.2017 року відповідача зараховано в списки змінного складу та на всі види забезпечення, вирішено укласти контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії України строком на період навчання та призначено з 27.07.2017 року курсантом (підстава наказ начальника Національної академії НГУ від 27.07.2017 року № 167)(а.с.10).
27.07.2017 з відповідачем було укладено контракт (а.с.9). В пункті 1 цього контракту зазначено, що ОСОБА_1 , ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), добровільно взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству Внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту в тому числі і через небажання продовжувати навчання.
27.02.2019 ОСОБА_2 на ім`я начальника курсу подано рапорт про відрахування з навчального закладу у зв`язку із небажанням продовжувати навчання. У рапорті він зазначив, що з Постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 року «Про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з утриманням у вищих військових навчальних закладах» він ознайомлений. Отже як при вступі в академію так і при поданні рапорту про відрахування із академії, відповідач усвідомлював свій обов`язок відшкодування витрат за навчання у разі небажання продовжити навчання (а.с.12).
14.03.2018, на підставі наказу начальника Національної академії Національної гвардії України №56 с/ч, відповідача відраховано з навчання, саме через небажання продовжувати навчання, припинено (розірвано) контракт про навчання(а.с.11).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» - Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Згідно зі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Національну гвардію України» до складу Національної гвардії України входять: з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, заклади охорони здоров`я та установи, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України.
Ч.2 ст.5 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України), військових частин (підрозділів) з охорони важливих державних об`єктів, спеціальних вантажів, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, з`єднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку, підрозділів (загонів) спеціального призначення, військових частин оперативного призначення, авіаційних військових частин, військових частин і підрозділів зв`язку, органів і підрозділів забезпечення, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів, установ.
Приписами ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д","е","є","з","и"пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 затверджений «Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання), у зв`язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого
навчального закладу.
Відповідно до пунктів 3, 4, 7 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 - відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби,Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, ним є відшкодування збитків.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням частини 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст.4,5,11-13,81,141,265,280-284 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 610, 611, 629 ЦК України суд,-
Позов військового прокурора Київського гарнізону полковника юстиції Є.Гладія, в інтересах держави, в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в інтересах позивачів: Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України про стягнення із ОСОБА_1 суми витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, задовольнити в повному обсязі.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Військової прокуратури Центрального регіону України понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Близнюківський районний суд Харківської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Учасники справи:
Військовий прокурор Київського гарнізону полковник юстиції Є.Гладій, адреса: 01014, вул. Петра Болбочана 8-А м. Київ.
Міністерство внутрішніх справ України, адреса: 01024, вул. А.Богомольця 10, м. Київ, .
Національна академія Національної гвардії України, адреса: 61001, м-н Захисників України 3, м. Харків, .
Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.І. Мороз