Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 300/1002/18

Провадження № 2/300/18/2019

15.01.2019 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Вотьканич В.А., за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користуванняжилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником житлового будинку № 63, по вул. Шевченка, смт. Воловець, Воловецького району Закарпатської області. Також, в цьому будинку зареєстрований її син ОСОБА_4, який більше 24 років не проживає в будинку, а на теперішній час проживає зі своєю дружиною за іншою адресоюв смт. Воловець, вул. І.Франка, буд. 24,Воловецького району Закарпатської області. У звязку з цим, наявність реєстрації відповідача ОСОБА_5 перешкоджає позивачці як спадкоємиці будинку вільно розпоряджатись своїм майном, а також виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, неможливість оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі наведеного,позивач просить суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та примусово зняти його з реєстраційного обліку за адресою будинку № 63, вул. Шевченка, смт. Воловець, Воловецького району Закарпатської області.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності виданої та посвідченої приватним нотаріусом Воловецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 30.11.2017 року, в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити в повному обсязі, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача до суду на веб-сайті офіційному порталі судової влади (а.с.13). У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 405 ЦК України установлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що власником будинку, що розташований за адресою: смт. Воловець, вул. Шевченка, буд. № 63, Воловецького району Закарпатської області є позивач ОСОБА_2, яка є спадкоємицею житлового будинку за своїм чоловіком ОСОБА_7, який помер 09.04.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 114900 виданого відділом РАГС Воловецького районного управління юстиції Закарпатської області від 19.12.2001 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 за життя був власником житлового будинку житлового будинку № 63, вул. Шевченка, смт. Воловець, Воловецького району Закарпатської області. Цей факт підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 939154, що зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.05.2003 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 1154562.

Згідно зі свідоцтвом про одруження, серії VII УР №198939, виданого виконавчим комітетом Воловецької селищної ради депутатів трудящих, ОСОБА_7 31.07.1965 року уклав шлюб з ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис №10.

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Із довідки виконкомуВоловецької селищної ради за № 2609 від 01.11.2018 року виданої ОСОБА_3вбачається,що в буд. № 63, по вул. Шевченка, Воловецького району Закарпатської області зазначено зареєстрованими: вона ж - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, брат -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, внук - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6).

З ОСОБА_9 обстеження житлового будинку № 63 по вул. Шевченка, смт. Воловець, складеного 31.10.2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1994 року не проживає в цьому будинку. Цей факт підтверджується підписами членів комісії, які брали участь у обстеженні, зокрема: депутатом виборчого округу ОСОБА_10 та підписами сусідів позивача, зокрема, ОСОБА_11, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_12, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8; ОСОБА_13, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_9. (а.с.7).

Із зазначеного випливає, що відповідач спадщину за батьком не прийняв, незважаючи на те, що був зареєстрованим у будинку, але не проживав та не проживає у ньому фактично.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємиць який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ОСОБА_2 являється спадкоємцем першої черги та вважається такою, що прийняла в спадщину після смерті свого чоловіка належну йому частку житлового будинку № 63, по вул. Шевченка, Воловецького району Закарпатської області з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, так як вона постійно проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Відповідач ОСОБА_4 був вселений та зареєстрований в спірному будинку 29.03.1990 року за згодою власника будинку, як член сімї, однак після одруження фактично більше 24 роки не проживає в ньому. Ця обставина підтверджена відповідними доказами, дослідженими судом, зокрема актами, складеними в присутності сусідів та депутата місцевої ради.

На підставі досліджених доказів, та встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що право власності позивача ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: смт. Воловець, вул. Шевченка, 63, Воловецького району Закарпатської області підлягає судовому захисту відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України шляхом визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, оскільки був відсутній в цьому будинку без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ч.1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Вирішуючи позов у частині зняття відповідача ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: смт. Воловець, вул. Шевченка, буд.63, Воловецького району Закарпатської області, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки діюче законодавство не передбачає права суду вирішувати питання, які віднесені до компетенції інших органів державної влади, зокрема Державної міграційної служби України, яка до участі в справі позивачем не залучалася.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов'язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.

Керуючись статтями 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 280, 282, 283 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: смт. Воловець, вул. Шевченка, 63, Воловецького району Закарпатської області.

У задоволенні позову в частині зняття відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 з реєстраційного обліку за адресою:смт. Воловець, вул. Шевченка, 63, Воловецького району Закарпатської області відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом для його перегляду і апеляційного оскарження, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції безпосередньо або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення складено та підписано 15.01.2019 р.

Головуючий Вотьканич В.А.