Справа № 646/3293/19
№ провадження 2/646/1442/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Славгородській К.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Перша Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок, у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визначити, що частка його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 73/100 частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку перерозподілу ідеальних часток у праві власності на зазначений будинок, відповідно Рішенню Червонозаводського районного народного суду міста Харкова від 16 липня 1986 року, замість 2/3 частини цього будинку, які належали їй до його перерозподілу та визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем села Константівки, Зміївського району, Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянином України, право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 48,9 кв.м, із надвірними будівлями, у цілому, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він, як єдиний спадкоємець першої черги за законом своєї матері ОСОБА_2 , прийняв спадщину після її смерті у вигляді житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 , шляхом звернення до Першої ХДНК із заявою про прийняття спадщини; згодом він звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину. Державний нотаріус Першої ХДНК Цуканова О.В. своєю Постановою від 29.03.2019 відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з виявленими розбіжностями у правовстановлюючих документах та відсутністю державної реєстрації права власності його матері після судового перерозподілу часток у 1986 році. Захищаючи свої права спадкоємця на нерухоме майно, Позивач звернувся до суду з дійсним позовом.

27 травня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Представник Відповідача Харківської міської ради Цуварев О.Ф. надав відзив до позову, у якому заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити ОСОБА_1 у їхньому задоволенні у повному обсязі.

Запитами суду від 17.07.2019 витребувані з Першої ХДНК відомості щодо звернення до нотаріусу спадкоємців ОСОБА_2 , які надійшли 31.07.2019.

Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився. Він та його представник адвокат Фуженкова Н.Б. подали до суду заяви, в яких просять розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав відзив, я кому просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Першої ХДНК до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу у їхньої відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

Відповідно до актового запису про смерть за №10916, складеному Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові, у віці 87 років померла ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої надходить житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 48,9 кв.м, із надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1 . Згідно Розпорядженню Харківської обласної державної адміністрації №181 від 17.05.2016 «Про перейменування об`єктів топонімики міста Харкова», вулицю В.Василєвської перейменовано на «Гетьманську».

Зазначений спадковий житловий будинок належить спадкодавцю ОСОБА_2 таким чином: 2/3 частини, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом 6-ї ХДНК 11 жовтня 1974 року, за р. №9437,зареєстрованому у КП «ХМБТІ» за №437/3 25.10.1974; 27/100 частини, на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Першої ХДНК 04.04.1988, за р. №1-ДН-449, зареєстрованому у КП «ХМБТІ» 21.04.1988 за №437/3. Як вбачається з Довідки КП «ХМБТІ» за №1051410 від 08.01.2019, на час відкриття спадщини самочинно побудованих/реконструйованих приміщень, надвірних будівель у житловому будинку не має; обтяження/ обмеження будинку відсутні.

05.10.2018 Позивач звернувся до Першої ХДНК із заявою про прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_2 , про що отримав Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №53575189.

Державним нотаріусом була відкрита спадкова справа за №483/2018.

У подальшому Позивач звернувся до державного нотаріуса Першої ХДНК за свідоцтвом про право на спадщину. Для оформлення спадкових прав нотаріус запропонував Позивачу належним чином зареєструвати право власності спадкодавця, надавши йому відповідний лист до Департаменту реєстрації ХМР.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_3 своїм Рішенням за №46252617 від 02.04.2019 відмовила у державній реєстрації права ОСОБА_2 на 73/100 частин спадкового будинку, відповідно до Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.06.1986 про перерозподіл часток у праві власності на спадковий житловий будинок.

Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2019, державний нотаріус Першої ХДНК ОСОБА_4 відмовила Позивачу у видачі свідоцтва на спадщину, у зв`язку виявленими розбіжностями у правовстановлюючих документах та відсутністю державної реєстрації права власності ОСОБА_2 після судового перерозподілу часток у 1986 році.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.06.1986, справа за №2/5-789 були перерозподілені частки власників у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 та встановлено, що 27/100 частин зазначеного будинку належать власнику ОСОБА_5 . Судом також було визнане право власності на зазначені 27/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , у порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

З Рішення суду вбачається, що на час розгляду справи власниками спірного будинку були ОСОБА_5 на 1/3 частку та ОСОБА_2 на 2/3 частини. Власник ОСОБА_2 зробила у будинку самочинні прибудови та будівлі, які за діючим на той час законодавством, були узаконені Рішенням Виконкому Червонозаводської районної ради народних депутатів. Згідно довідки БТІ від 22.04.1986 частки власників змінились та складали: ОСОБА_5 27/100 частини, ОСОБА_2 73/100 частини. Оскільки наявність самочинних прибудов були перепоною для прийняття спадщини після ОСОБА_5 , її спадкоємець ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом про перерозподіл часток та визнання за нею права власності на спадкову частину. Власник ОСОБА_2 до суду із позовом про перерозподіл часток у праві власності та визнання за нею права власності на 73/100 частини будинку не зверталась, а тому судом не вирішувалось питання щодо визнання за нею права на ці 73/100 частки.

У подальшому, за Договором купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Першої ХДНК 04.04.1988, за р.№1-ДН-449, зареєстрованому у КП «ХМБТІ» 21.04.1988 за №437/3, ОСОБА_6 продала ОСОБА_2 27/100 частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 .

На час смерті ОСОБА_2 належить житловий будинок у цілому, але у зв`язку з відсутністю належного перерозподілення часток у праві власності, визнання права власності на перерозподілену частку, яка не зазнала державної реєстрації, за правовстановлюючими документами право власності ОСОБА_2 не складає «одиницю».

Для визнання права на спадкову нерухомість, Позивач вимушений в судовому порядку впорядкувати право власності спадкодавцю. Позивач проситиме суд в порядку перерозподілу часток у праві власності на житловий будинок, зробленому Рішенням Червонозаводського райнарсуду від 16.07.1986, вважати, що його матері ОСОБА_2 належить 73/100 частини, замість 2/3 часток, що належали їй раніше.

Оскільки правовідносини щодо перерозподілу часток у праві власності на спадковий житловий будинок виникли під час дії Цивільного Кодексу УРСР у редакції 1963 року, вони регулюються статтею 119 зазначеного Кодексу: «Коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.». Як вбачається з Рішення Виконкому Червонозаводської райради №816/15 від 09.12.1985, побудовані ОСОБА_2 прибудови зроблені зі згоди співвласнику. За рішенням суду від 16.06.1986 спадкоємець ОСОБА_5 ОСОБА_6 , також не заперечувала проти існування зроблених ОСОБА_7 прибудов, бо зверталась до суду за визнанням права власності на її спадкову перерозподілену частку.

З архівної копії Рішення суду від 16.06.1986 вбачається, що судом встановлений факт наявності самочинно побудованих прибудови літ. «А1-1», житловою площею 14,5 кв.м та вбиральні літ. «Ж», які зробила ОСОБА_2 . У зв`язку із цим будівництвом частки власників змінились: частка ОСОБА_5 з 1/3 частини зменшилась до 23/100 частки, а частина ОСОБА_2 з 2/3 частини збільшилась до 73/100 частки. Встановлений судовим рішенням факт не підлягає додатковому доказу, відповідно до ст.82 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту статей 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права.

Відповідно до п.3 Роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , якій на час смерті належав, але не був належним чином оформлений спадковий житловий будинок. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом свого спадкового права шляхом визнання за ним права власності.

За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріусу за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, відповідно до ст.1297 ЦК України.

На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Встановлені судом факти та обставини щодо успадкування Позивачем спірної нерухомості підтверджуються належними доказами, які містяться у матеріалах справи.

Посилання Відповідача на відсутність державної реєстрації на спірну спадщину та надання Позивачем неналежних доказів, суд не приймає до уваги. Зазначені питання були об`єктом дослідження суду, після вивчення яких, суд надійшов до відповідних висновків.

Суд вважає, що Позивач обрав належний спосіб захисту своїх прав власнику та надав належні докази, що підтверджують наявність цих прав, а тому задовольняє його вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, статтями 11, 15, 16, 1216-1218, 1220-1223, 1261, 1268, 1269, 1297 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 73/100 частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку перерозподілу ідеальних часток у праві власності на зазначений будинок, відповідно рішенню Червонозаводського районного народного суду міста Харкова від 16 липня 1986 року, замість 2/3 частини цього будинку, які належали їй до його перерозподілу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 73,8 кв.м, житловою площею 48,9 кв.м, із надвірними будівлями, у цілому, розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Константівка, Зміївського району, Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Харківська міська рада Харківської області, 61003, Харківська область, м.Харків, майдан Конституції, буд.7, .

Третя особа: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора ГТУЮ у Харківській області, 61003, м.Харків, майдан Конституції, 1, Палац Праці, під`їзд 7, 4 поверх.

Повний текст рішення виготовлений 27 грудня 2019 року.

Суддя: В.А.Єжов