Справа № 737/993/18
Проваждення № 2/737/18/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняЮрченко М.М.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 737/993/18
за позовомОСОБА_3 ОСОБА_4
до треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Куликівської об'єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради Приватний нотаріус Куликівського нотаріального округу Тимощук В.О. ОСОБА_6 ОСОБА_7
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування
учасники справи та представники:
позивачіне з'явились
представник відповідача треті особине з'явився не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_8, з яким ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі, та який був батьком ОСОБА_3. За життя ОСОБА_8 заповіту не склав. Після смерті спадкодавця його донька - ОСОБА_3, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, а дружина спадкодавця - ОСОБА_4, відмовилась від прийняття спадщини. Інші діти спадкодавця - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не подали нотаріусу після смерті спадкодавця заяви про прийняття спадщини. До спадкового майна входить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на який померлий ОСОБА_8 за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі їм свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_3 просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлого батька - ОСОБА_8

ОСОБА_4 просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_2, як за пережившою дружиною, оскільки зазначений будинок був побудований нею та ОСОБА_8 в період шлюбу.

Позовна заява надійшла до суду 01.11.2018 року. Ухвалою судді від 26 листопада 2018 року, після усунення позивачами недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначене на 13.12.2018 та відкладене на 15.01.2019 року.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивачів надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови ОСОБА_9, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради.

Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О. надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заперечень не має.

Куликівською селищною радою надано суду відзив в якій селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради .

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали до суду заяви, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять розгляд справи провести за їхньої відсутності.

Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 17/2014, наданої приватним нотаріусом Куликівського районного нотаріального округу Тимощуком В.О. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 суд приходить до наступного.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 11).

Після його смерті відкрилася спадщина, до якої, зокрема, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_8 являється батьком ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.12).

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 14 листопада 1959 року (а.с.13).

У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1959 році (а.с. 49-51).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Зі спадкової справи № 17/2014 вбачається, що ОСОБА_8 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2, разом з дружиною ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_3 (а.с.94).

17 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса із заявою в якій відмовилась від права на частку в спадщині у майні померлого ОСОБА_8 на користь дочки спадкодавця - ОСОБА_3

28 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8 (а.с.97).

ОСОБА_3 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на три земельні ділянки та на грошовий вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, які належали спадкодавцю (а.с.57-60).

Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 являється єдиною спадкоємницею ОСОБА_8 за законом, яка прийняла спадщину. Встановлені судом інші спадкоємці спадщину у встановленому законом порядку не прийняли, на спадкове майно не претендують.

З повідомлення приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О. від 03.10.2018 року вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно за померлим.

Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" ЧОР № 230 від 17.09.2018 року станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок № АДРЕСА_2 право власності не зареєстровано (а.с. 21).

Згідно з випискою з погосподарських книг за 1991-2020 роки № 732 від 13.11.2018 року головою домогосподарства був ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Після його смерті головою домогосподарства стала ОСОБА_4 (а.с.61).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обгрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав.

За таких умов, враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, до 05.08.1992 року побудували будинок за адресою: АДРЕСА_2, але не отримали правовстановлюючого документу на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнати за кожною з них право власності на 1/2 зазначеного будинку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу Українисуд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) право власності на 1/2 житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, погріб з шийкою В-1, веранда а-1, г-1, сараї а1-1, Б-1, Д-1, Е-1, літня кухня Г-1, гараж Ж-1) садиби АДРЕСА_2 в порядку спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, АДРЕСА_2) право власності на 1/2 житлового будинку загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок А-1, погріб з шийкою В-1, веранда а-1, г-1, сараї а1-1, Б-1, Д-1, Е-1, літня кухня Г-1, гараж Ж-1) садиби АДРЕСА_2, як частку в спільному майні подружжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 15 січня 2019 року.

Суддя А.С. Лібстер