ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 629/6284/18

провадження № 22-ц/818/1448/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересована особа - Комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року в складі судді Ткаченка О.А.,

у с т а н о в и в :

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді начальника СРПП Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області. 01 грудня 2017 року, на підставі наказу ГУНП в Харківській області №1627 від 24 листопада 2017 року, його для проходження стажування було направлено до ГУНП в Донецькій області терміном на 3 місяці. Наказом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області № 326 від 04 грудня 2017 року його було направлено для проходження стажування на посаді оперуповноваженого СКП Лівобережного ВП Центрального ВП м. Маріуполь, юрисдикція якого входить до зони проведення антитерористичної операції. Зазначає, що його службові обов'язки полягали у несенні бойової служби на блокпостах, охороні публічного порядку та виконанні інших завдань в зоні проведення антитерористичної операції. Після закінчення несення служби в зоні проведення антитерористичної операції, з метою вирішення питання щодо наявності підстав для отримання статусу учасника бойових дій, він звернувся до ГУНП України в Харківській області з запитом про надання інформації щодо подачі на розгляд комісії НП України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників НП України або до інших органів документів для надання йому статусу учасника бойових дій, а також надання документів з приводу проходження ним стажування на території Донецької області у період з 01 грудня 2017 року по 01 березня 2018 року. В листі Управління кадрового забезпечення ГУНП України в Донецькій області йому повідомили, що він направлений на стажування до ГУНП в Донецькій області на підставі ст.75 Закону України «Про Національну поліцію», розділу ІХ Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, листа НПУ «Про кадрові призначення в системі НПУ» та наказу про направлення на стажування працівників ГУНП в Харківській області. Також зазначено, що ОСОБА_1 особисто не залучався до проведення антитерористичної операції, а виконував завдання з охорони громадського порядку та свої службові обов'язки, як поліцейський, які склали присягу на вірність Українському народові. Однак, Лівобережним відділенням поліції якому було повідомлено, що він виконував завдання згідно індивідуальним планом стажування та приймав участь у несенні служби на блокпостах в умовах проведення антитерористичної операції, у несенні служби працівниками поліції під час забезпечення публічної безпеки та охорони громадського порядку. Документи на розгляд комісії з метою надання статусу учасника бойових дій не направлялись у зв'язку з відсутністю наказу керівництва Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції.

Посилаючись на вказані обставини, просив встановити факт його безпосередньої участі в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, як працівник Національної поліції України.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2018 рокупровадження у справі закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

11 січня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він позбавлений правової можливості звернутися в установленому порядку до компетентного органу для вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій під час антитерористичної діяльності, оскільки командуванням не були належним чином оформлені необхідні документи на підтвердження його участі в антитерористичній операції.

Комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на відзив на апеляційну скаргу не скористалась.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини 2 статті 293 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України окреслений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються судом.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. На підставі наказу ГУНП в Харківській області №1627 від 24 листопада 2017 року його для проходження стажування було направлено до ГУНП в Донецькій області терміном на 3 місяці. Наказом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області № 326 від 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 було направлено для проходження стажування на посаді оперуповноваженого СКП Лівобережного ВП Центрального ВП м. Маріуполь, юрисдикція якого входить до зони проведення антитерористичної операції.

Підставою для звернення до суду з цією заявою стала неможливість встановлення факту його безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, чинній на час звернення до суду з цією заявою) учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, чинній на час звернення до суду з цією заявою).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій (далі - Порядок), у пункті 2 якого визначений перелік осіб, яким такий статус може бути наданий.

Відповідно до пункту 2-1 Порядку статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Пунктом 4 Порядку визначений перелік документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін'юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв'язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (пункт 5 Порядку). У цьому ж пункті передбачено, що рішення комісії чи міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, встановлення факту участі особи в антитерористичній операції є складовою процесу надання особі статусу учасника бойових дій, для проведення якого визначений спеціальний позасудовий порядок, який здійснюють уповноважені на це органи (комісії, міжвідомчі комісії), що виключає можливість встановлення цього факту в судовому порядку.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 488/4196/17-ц ( провадження № 61-41353св18)

Відповідно до частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки питання щодо встановлення факту безпосередньої участі в антитерористичній операції не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених частиною 1 статті 255 ЦПК України.

Аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 293, 315, 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова