Провадження №8/428/1/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами, заінтересована особа ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про перегляд судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами, заінтересована особа ОСОБА_2, мотивуючи вимоги тим, що 23.10.2018р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області по цивільній справі №428/13075/18 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини був винесений судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 28.04.2006р.н., у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 18.10.2018р., до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_2 у заяві про видачу судового наказу не зазначила ту обставину, що ОСОБА_1 у добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання сина, займається оздоровленням дитини під час канікул. Крім того, заява про видачу судового наказу підриває ділову репутацію ОСОБА_1 та перешкоджає здійсненню господарської діяльності. Тому, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою і просить суд переглянути судове рішення судовий наказ Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2018р. у справі №428/13075/18 за нововиявленими обставинами; скасувати судове рішення судовий наказ Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2018р. у справі №428/13075/18; у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 відмовити.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав та пояснив, що факти, викладені у заяві про стягнення з нього аліментів не відповідають дійсності. Між сторонами існувала домовленість про надання ним матеріальної допомоги на утримання сина у розмірі 5000грн. щомісяця. Спочатку він сплачував таку допомогу особисто ОСОБА_2 на руки, пізніше почав надавати допомогу через електронні платіжні системи. Всі платежі були сплачені вчасно. Крім того, зауважив, що грошові кошти у розмірі 5000грн. не є аліментами (примусовими платежами), а є добровільною грошовою допомогою на утримання рідного сина. Він ніколи не відмовляв у наданні будь-якої допомоги. Для нього є важливим відсутність щодо нього виконавчих проваджень. Оскільки при видачі судового наказу суду було невідомо про надання ним у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина, він вважає, що зазначені обставини є нововиявленими. Факти, викладені у заяві про перегляд судового наказу стягувачу відомі, докази по заяві він не направляв ОСОБА_2.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та пояснила, що підстави, на які спирається ОСОБА_1 не є нововиявленими. Предметом спору між сторонами є стягнення аліментів. Дійсно між ними існувала усна домовленість про надання матеріальної допомоги на утримання сина у розмірі 5000грн., однак ОСОБА_1 сплачував таку допомогу не регулярно та не в повному обсязі. ОСОБА_1 не розуміє відповідальність та наявність строків виплат в межах закону. До виконавчої служби з судовим наказом вона не зверталась. Крім того, зазначені грошові кошти призначені саме на утримання дитини.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Частиною 8 статті 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч.2 ст.423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012р. №4, пунктом 1 роз'яснено, що передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 3, 4, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012р. №4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004р. у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява №69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005р. у справі «Попов проти Молдови» №2 (Popov v. Moldova №2), заява № 19960/04, п.46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» пунктом 1 роз'яснено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Вирішуючи питання про видачу судового наказу суд дотримався положень ст.161 ЦПК України, якою визначено перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ з урахуванням доказів, доданих до цієї заяви.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини справа «Желтяков проти України» (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia)).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не є підставною та обґрунтованою, оскільки факт надання заявником ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку з нерегулярними виплатами не є тими обставинами, які можуть вплинути на висновки суду під час ухвалення рішення. Крім того, ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила існування усної домовленості щодо надання матеріальної допомоги на утримання сина та отримання нею деяких платежів. При цьому, заявницею було заявлено вимогу про стягнення мінімального розміру аліментів на одну дитину, передбачений вимогами чинного законодавства України.

Згідно із ч.3ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини не є підставою для скасування судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2018р. по справі №428/13075/18 у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 260-261, 429 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (01.06.1968р.н., РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про перегляд судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2018р. по цивільній справі №428/13075/18 у звязку з нововиявленими обставинами, заінтересована особа ОСОБА_2 (06.08.1982р.н., РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії ЕН №500856).

Ухвала суду може бути безпосередньо оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя