Справа № 168/130/19
Провадження № 6/168/5/19
У Х В А Л А

04 квітня 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Старовижівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебуває зведене виконавче провадження № 56553803 з виконання: виконавчого листа № 79/17 від 15 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 шкоди в сумі 29396,59 грн. та виконавчого листа № 78/17 від 15 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору в сумі 1600 грн. Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 03 квітня 2018 року, 17 травня 2018 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якими боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено боржнику для виконання, сторонам виконавчого провадження для відому, постанова боржником отримана та боржнику відомо про відкрите виконавче провадження. Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на виконання рішення не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити, транспортні засоби, нерухоме майно, земельні ділянки за боржником не зареєстровані, не зареєстрований як отримувач пенсії, відсутні відомості про місце роботи, про відкриті рахунки боржника. З метою перевірки майнового стану боржника виконавцем здійснено виходи за адресами місця реєстрації в м.Ковель, вул. У.Самчука, буд. №3/1, та проживання боржника в с.Сереховичі по вул.Перемоги, 5, Старовижівського району Волинської області, однак майна на яке може бути звернено стягнення за даними адресами не виявлено, про що складено відповідні акти державного виконавця. Виконавцем 03 квітня 2018 року, 17 травня 2018 року, 01 серпня 2018 року, 15 серпня 2018 року, 03 грудня 2018 року на адресу боржника надсилались виклики, однак боржник жодного разу на виклики державного виконавця до відділу ДВС не зявлявся, про причини неявки не повідомив виконавця. Є відомості про перетин державного кордону. Враховуючи ту обставину, що боржник ухиляється від покладених на нього судовими рішеннями зобов'язань, державний виконавець вважає, що наявні підстави для обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

В судове засідання державний виконавець не зявився, подав заяву про розгляд подання без його участі.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Старовижівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває зведене виконавче провадження № 56553803 з виконання: виконавчого листа № 79/17 від 15 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 шкоди в сумі 29396,59 грн.; виконавчого листа № 78/17 від 15 травня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору в сумі 1600 грн. (аркуш справи 4-7, 13-15, 23).

Державний виконавець, звертаючись до суду із вказаним поданням, зазначає, що боржником не виконано жодного зобов'язання, покладеного на нього.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частини 3 статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання виконавчого документа, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування. Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання виконавчого документа.

У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно з вимог ст.ст. 77 - 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не подано доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань за виконавчими провадженнями, зокрема, відсутні докази того, що боржник має реальну можливість виконати своє зобов'язання. У поданні про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України державний виконавець покликався лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, що саме по собі не доводить факту умисного ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має грунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Таким чином, застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем в поданні не наведено беззаперечних фактів, що боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, що полягає в умисній його бездіяльності чи свідомому невиконанні ним відповідних зобов'язань.

Оскільки ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням є обовязковою ознакою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та у звязку із відсутністю таких даних в матеріалах справи, тому суд прийшов до висновку, що підстав для обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за кордон немає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 352-355, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5