РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/4122/18

провадження у справі №2/0285/27/19

11 січня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: представник не прибула,

відповідачі: не прибули,

третя особа: не прибув,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: приватний виконавець ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5107, вчинений 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначає, що приватний нотаріус, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису допустив порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки Банком не надано жодних документів, що підтверджують безспірність заборгованості та дотримання трирічного терміну, протягом якого банк може звернутися до нотаріуса про вчинення нотаріальних дій. Протягом тривалого терміну близько 10 років позивач не мав жодних претензій та звернень від банку щодо наявної заборгованості по кредитному договору.

У грудні 2018 року приватний нотаріус ОСОБА_2 подала відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом у відповідності до вимог чинного законодавства та на підставі поданих банком документів, а саме: оригіналу договору банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки від 13.08.2008 року; засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; інших документів. Щодо дотримання трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус зазначив, що відповідно до п. 4.1 кредитного договору, договір діє до повного виконання сторонами своїх обовязків, встановлених цим договором, Правилами та Тарифами, а тому приватний нотаріус, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, дотримався вимог вищезазначеної статті Закону.

Позивач в судове засідання не прибув, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник банку в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову заперечує.

Приватний нотаріус ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Приватний виконавець про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не прибув.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 серпня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно до умов якого банк відкрив держателю кредитну лінію в сумі 1 500 дол. США з кінцевим терміном погашення кредиту до 15 серпня 2009 року (а.с. 42).

26 червня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до ОСОБА_1 із письмовою вимогою про повернення кредитної заборгованості, яка станом на 30 травня 2018 року складає 3 684, 51 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 96 165 грн. 71 коп. (а.с. 7).

3 липня 2018 року ОСОБА_1 надіслав банку письмову відповідь, у якій зазначив, що вважає вимоги банку безпідставними, оскільки протягом 10 років жодних претензій від банку він не отримував (а.с. 9, 10).

13 вересня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 43).

Відповідно до виписки з рахунку боржника, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 30 травня 2018 року складає 3 684, 51 дол. США (а.с. 45).

19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5107, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором від 13 серпня 2008 року в розмірі 3 684, 51 дол. США, що еквівалентно 96 165 грн. 71 коп. за період з 13 серпня 2008 року по 30 травня 2018 року (а.с. 41).

Постановами приватного виконавця ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження від 27 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 19 вересня 2018 року № 5107 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 12, 14).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до змісту статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення щодо безспірності заборгованості та обмеження трирічним строком з дня виникнення права вимоги містяться у пункті 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минув з дня виникнення права вимоги строк, передбачений статтею 88 Закону.

У постанові від 15 листопада 2018 року № 61-32267св17 Верховний Суд залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими задоволено позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що вимога банку щодо повернення кредитних коштів предявлена до позивача після спливу трирічного строку з моменту виникнення у банку такої вимоги.

Відповідно до п. 1.1.1.3 кредитного договору кінцевим терміном погашення кредиту є 15 серпня 2009 року (а.с. 42).

Видаючи оспорюваний виконавчий напис про стягнення заборгованості від 19 вересня 2018 року, приватний нотаріус не врахував, що відповідно до п. 1.1.1.3 кредитного договору право вимоги у банку виникло з наступного дня після закінчення строку виконання основного зобовязання - 16 серпня 2009 року, а відтак трирічний строк, передбачений ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» сплинув 16 серпня 2012 року.

Посилання приватного нотаріуса на те, що відповідно до п. 4.1 кредитного договору цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, а тому трирічний строк права вимоги не сплинув, не заслуговують на увагу, оскільки строк дії договору не має правового значення для застосування норми ч. 1 ст. 88 Закону, а поняття «строк дії договору» та «строк виконання основного зобовязання» не є тотожними.

За таких обставин приватний нотаріус допустив порушення процедури вчинення виконавчого напису, не врахувавши, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Доводи приватного нотаріуса про те, що він не може бути відповідачем у вказаному спорі є безпідставними, оскільки у разі подання позову щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні відповідачем є приватний нотаріус (п. 16 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3).

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 5107 вчинений 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути солідарно з акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019, вул. Ковпака, 29, м. Київ), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (вул. Московська,43/11 м. Київ) на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 704 (одна тисяча пятдесят сім) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 15 січня 2019 року.

Суддя Т.Б. Сташків