Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Київ

справа № 363/4319/13-ц

провадження № 61-41295св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Антоненко Н. О., Журавель В.І. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 липня 2018 року у складі судді Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 0 в сумі 457 299 грн 97 коп.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 0 в сумі 457 299 грн 97 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У червні 2018 року ОСОБА_4 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року зазначену апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження і сплати судового збору.

Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 липня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2013 року.

Суд мотивував рішення тим, що заявник пропустив строк на апеляційне оскарження та не надав належних доказів, які свідчать про поважність причин такого пропуску.

До суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, у якій він, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.

Вважає відмову у відкритті апеляційного провадження з мотивів пропуску строку на апеляційне оскарження необґрунтованою.

Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не повідомив його про час і місце розгляду справи. Про наявність рішення місцевого суду він дізнався лише 13 грудня 2017 року, після чого подав заяву про перегляд заочного рішення, у задоволенні якої ухвалою від 26 січня 2018 року йому було відмовлено та копію якої він отримав лише 20 травня 2018 року.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції застосувавши положення статей 357, 358 ЦПК України, виходив із того, що ОСОБА_4 пропустив строк на апеляційне оскарження та зазначені ним причини його пропуску не можуть бути визнані поважними.

Колегія погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно підпункту 13 пункту 1 Розділу «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (частина перша статті 294 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

26 грудня 2013 року Вишгородський районний суд Київської області у відкритому судовому засіданні ухвалив рішення про задоволення позову ПАТ «УкрСиббанк». При цьому відповідач про розгляд справи не був повідомлений, про що свідчить повернута кореспонденція з відміткою «за закінченням терміну зберігання», яка йому направлялася.

13 грудня 2017 року з матеріалами справи був ознайомлений представник ОСОБА_4

У подальшому, 19 грудня 2017 року представник відповідача подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, у задоволенні якої ухвалою районного суду від 26 січня 2018 року було відмовлено.

Копія цієї ухвали була направлена ОСОБА_4 на адресу, зазначену в заяві про перегляд заочного рішення, та отримана ним 15 лютого 2018 року (а. с. 142).

05 червня 2018 року він подав апеляційну скаргу на рішення місцевого суду від 26 грудня 2013 року, до якої приєднав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій посилався на те, що копію ухвали районного суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення отримав 20 травня 2018 року. До цього часу він не отримував жодних судових рішень, оскільки з кінця вересня 2017 року до 17 травня 2018 року перебував на лікуванні в ДУ «Інститут геронтології імені Д. Ф. Чеботарьова НАМН України».

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та встановлено строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших причин його пропуску та сплати судового збору.

На виконання цієї ухвали ОСОБА_4 направив заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначав, що копія ухвали місцевого суду від 26 січня 2018 року була отримана його представником, а не ним особисто. Безпосередньо йому про наявність цієї ухвали стало відомо лише 20 травня 2018 року.

Ураховуючи те, що заявник не зазначив причин, які підтверджують факт існування об'єктивних та істотних обставин, що перешкоджали йому своєчасно подати апеляційну скаргу, колегія вважає обґрунтованою ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 358 ЦПК України.

Аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат