провадження № 2/631/56/19 справа № 631/1512/16-ц
03 квітня 2019 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Трояновської Т.М.
за участю секретаря судового засідання - М`ячиної Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утриманняжінки з якою проживає неповнолітня дитина,-
18 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з останнього кошти на її утримання, відповідно до ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України, як жінки, з якою проживає неповнолітня дитина - ОСОБА_4, у сумі 2000 грн. 00 коп.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказала, що вони з відповідачем ОСОБА_3 в період з 2006 року по 2016 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син, ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4, батьком яких є відповідач по справі - ОСОБА_3. З травня 2016 року відносини між сторонами погіршились і у 2016 році відповідач пішов з сім`ї. Діти залишились проживати з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання по досягненню меншою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років не надає. Позивач на даний час не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2017 року головуючим суддею визначено суддю Пархоменко І.О.
Ухвалою від 25.08.2017 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Пархоменко І.О.
Строк відрядження судді Пархоменко І.О. закінчився 06.08.2018 року, цивільна справа по суті не розглянута.
Згідно розпорядження керівника апарату суду від 18.09.2018 року за № 883 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 18.09.2018 року, справу передано до розгляду судді Трояновській Т.М.
Ухвалою від 18.09.2018 року вказану справу прийнято до провадження суддею Трояновською Т.М., розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.
Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, ОСОБА_2 22 січня 2019 року через канцелярію суду надала заяву, зареєстровану за вхідним номером 431/19-вх, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити,розгляд справи провести за її відсутності (а.с. 116).
Відповідач у судові засідання, що були призначені на 05.10.2018 року, 24.10.2018 року, 22.11.2018 року, 05.12.2018 року, 14.01.2019 року та 14.02.2019 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 42). Згідно з даними поштових відділень судові повістки з викликом повернулися на адресу суду з відміткою про неможливість вручення - «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач ОСОБА_3 вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. В матеріалах справи міститься заперечення проти позову надані ОСОБА_3 26.12.2016 року за вхідним номером 7012/16-вх, відповідно до яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі (а.с. 24 - 25).
За таких обставин, зі згоди позивача по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України в зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України).
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до 2016 року проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка, без державної реєстрації шлюбу.
Під час спільного проживання у них народилися діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 08 травня 2015 року (а.с. 5), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 22 квітня 2015 року (а.с.4). Згідно вказаних свідоцтв про народження батьками дітей є: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_2.
Відповідно до копії довідки, виданої Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області від 02.08.2016 року № 1520 вбачається, що позивач ОСОБА_2 має наступний склад сім`ї: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Індустріального району Харківської міської ради від 25 липня 2016 року № 934 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Індустріальному УПСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн (а.с. 6).
Приписамич. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84 та ст.ст. 86, 88 Сімейного кодексу України.
Нормами ст. 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Частина 4 ст. 54 Сімейного кодексу України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини.
Отже, за змістом вказаних норм права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до положень ч. 1, ч. 5 та ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не доведено підстав для звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України.
Згідно ч.1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів суд керується загальними принципами розумності та справедливості, відповідно до яких стягнення аліментів на користь одного з подружжя не повинно істотно погіршувати стан іншого.
Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки, виданої ТОВ «Вікінг-Авто» станом 21.12.2016 року ОСОБА_3 працював водієм автотранспортного засобу та отримував заробітну плату, сукупний розмір якої за період з червня 2016 року по листопада 2016 року складає 8816,28 грн. (а.с. 27).
Також судом встановлено, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 28.11.2016 року, з ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29-31).
Зі змісту заперечень, наданих 26.12.2016 року ОСОБА_3 з позовними вимогами про стягнення з нього аліментів на у тримання дружини у розмірі 2000 грн. щомісячно не погоджувався та просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що його заробітна плата складає 2000,00 грн., він є платником аліментів, відповідно до рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 17 листопада 2016 року, що приблизно складає 700,00 грн. у місяць, крім того сплачує заборгованість, що виникла по сплаті аліментів (а.с. 24 - 26).
Посилання відповідача на те, що він сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що його заробітна плата складає 2000,00 грн. враховуються судом при визначенні розміру аліментів, проте не може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог, оскільки відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці.
З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб жінки, з якою проживає малолітня дитина, можливостей відповідача, а також враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на її користь потрібно стягнути аліменти у розмірі 500,00 грн. щомісячно.
При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 18.08.2016 року.
Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
З огляду на вище викладене, керуючись ст.ст. 54, 75, 79, 80, ч. 2, ч. 4 ст. 84, ст. 2 ст. 91, ст. 182, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання жінки з якою проживає неповнолітня дитина - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання ОСОБА_2, 1986 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, у розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 18.08.2016 року до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок у дохід держави.
В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення суду підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Нововодолазький районний суд Харківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2, 1986 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області 23 березня 1999 року.

Суддя Т.М. Трояновська