Справа №489/6952/18
Провадження №2/487/977/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02.04.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: - секретаря судового засідання Янковець Г.А.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2018 року, представник Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.05.2006 року у сумі 29118,74 грн., а також судових витрат у розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 17.05.2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір б/н від 17.05.2006 року, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав у повному обсязі, передавши ОСОБА_2 кредитні кошти.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобовязання за вищевказаним правочином, просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між Банком та відповідачем було укладено кредитну угоду у відповідності до заяви відповідача №б/н від 17.05.2006 року. Згідно вищезазначеного договору ОСОБА_1 виконав взяті на себе зобовязання, надав кредит у розмірі 10800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку.

ОСОБА_2 скористався Кредитною лінією, але станом на 22.10.2018 року не виконує належним чином зобовязання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Пунктом цих Умов передбачено, що позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, та комісії на умовах цього Договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Статтями 1054 1057 цього ж Кодексу регулюються правила виконання зобов'язань по кредитному договору. Зокрема:

- за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти;

- розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно положень ч.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем зазначені зобовязання виконано в повному обсязі, однак відповідач кредитне зобовязання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, у розмірі 10842,97 грн. за тілом кредиту та 4340,67 грн. нарахованих відсотків за користуванням кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 12072,30 грн. та штрафів у розмірі 500 грн. - фіксованої частини та 1362,80 грн. процентної складової, суд виходить з наступного.

Так, статтями 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається один раз в місяць..

У той самий час, згідно з пунктами п. 2.1.1.7.6. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом,комісії за обслуговування.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Тому, враховуюче викладене, суд вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань.

За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов'язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладених у Постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16. А саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12072,30 грн. пені.

На підставі викладеного, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2006 року, яка станом на 22.10.2018 року становить 27255,94 грн. з яких: 10842,97 грн. тіло кредиту; 4340,67 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 12072,30 грн. пеня.

Таким чином, на теперішній час кредитна заборгованість не ліквідована, невиконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором по своєчасній і належній сплаті заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом є порушенням умов договору та норм ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1656,28 грн. (27255,94 грн. - сума задоволених вимог х 100% : 29118,74 грн. сума заявлених вимог = 94%; 94% х сума заявлених вимог х 1762,00 грн.: 100% = 1656,28 грн.).

Керуючись ст.10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.05.2006 року в сумі 27255,94 грн. з яких: 10842,97 грн. тіло кредиту; 4340,67 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 12072,30 грн. пеня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1656,28 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «Приватбанк» вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, (рахунок отримувача для погашення заборгованості та судових витрат 3111); МФО № 305299;

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК