Справа № 2-4998/11
Провадження № 2/204/202/19 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни і ОСОБА_5, Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезного Геннадія Анатолійовича, Єдаменка Сергія Володимировича, Католікяна Михайла Олександровича, Овчаренко Наталії Григорівни і ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державне казначейство України, про відшкодування матеріальних збитків, визнання порушення конституційних та процесуальних прав, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни і ОСОБА_5, Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезного Геннадія Анатолійовича, Єдаменка Сергія Володимировича, Католікяна Михайла Олександровича, Овчаренко Наталії Григорівни і ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державне казначейство України, про відшкодування матеріальних збитків, визнання порушення конституційних та процесуальних прав, стягнення моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше його представник ОСОБА_7 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду клопотання, в якому просив закрити провадження у цивільній справі № 2-4998/11 за позовною заявою ОСОБА_2 в частіші вимог до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, суддів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни і ОСОБА_5, Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезного Геннадія Анатолійовича, Єдаменка Сергія Володимировича, Католікяна Михайла Олександровича, Овчаренко Наталії Григорівни і ОСОБА_6. В обґрунтування клопотання вказав на те, що такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Дане клопотання просив розглянути без його участі і участі його представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше надали суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити клопотання відповідача ОСОБА_8 по наступним підставам.

Так, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року була визначена підсудність цивільної справи № 2-4998/1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни і ОСОБА_5, Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезного Геннадія Анатолійовича, Єдаменка Сергія Володимировича, Католікяна Михайла Олександровича, Овчаренко Наталії Григорівни і ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державне казначейство України, про відшкодування матеріальних збитків, визнання порушення конституційних та процесуальних прав, стягнення моральної шкоди - Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

У звязку з вищевказаним, саме в такій редакції цивільна справа № 2-4998/1 за позовом ОСОБА_2 й була прийнята Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

В той же час, згідно зі змістом ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до положень чинного законодавства, зокрема й Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа.

Питання же притягнення судді до відповідальності врегульовано Законами України «Про судоустрій і статус суддів» і «Про Вищу раду правосуддя».

Зазначеними законами законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення і дій судді під час здійснення правосуддя.

Отже, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Що ж стосується судових рішень, ухвалених чи постановлених суддею, то Законом передбачений перегляд таких рішень судами апеляційної і касаційної інстанцій, які мають відповідні повноваження встановлювати відповідність судових рішень судів нижчих інстанцій вимогам Закону (процесуального і матеріального).

До того ж, як розяснив судам Верховний Суд України в своїй постанові Пленуму від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», - судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень ст. ст. 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Такі спори не пов'язані із захистом прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах від порушень з боку органів державної влади, оскільки оскаржені позивачем дії вчинені при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом, або ж Вищою радою правосуддя. В зазначених вище випадках між позивачами та суддями (відповідачами) цивільні правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Зазначене повністю узгоджується з Висновком № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися що найбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що їх предметом, зокрема є процесуальні дії суддів при здійсненні правосуддя і стягнення моральної шкоди за такі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки позовна заява позивача в частині вимог до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни і ОСОБА_5, Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезного Геннадія Анатолійовича, Єдаменка Сергія Володимировича, Католікяна Михайла Олександровича, Овчаренко Наталії Григорівни і ОСОБА_6 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає необхідним закрити провадження у даній справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 182-183, 247, 255, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни і ОСОБА_5, Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезного Геннадія Анатолійовича, Єдаменка Сергія Володимировича, Католікяна Михайла Олександровича, Овчаренко Наталії Григорівни і ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Державне казначейство України, про відшкодування матеріальних збитків, визнання порушення конституційних та процесуальних прав, стягнення моральної шкоди в частині позовних вимог до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Женеску Елеонори Вячеславівни і ОСОБА_5, Кіровського районного суду міста Дніпропетровська, суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Підберезного Геннадія Анатолійовича, Єдаменка Сергія Володимировича, Католікяна Михайла Олександровича, Овчаренко Наталії Григорівни і ОСОБА_6 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Самсонова