Справа № 369/764/19
Провадження № 2/369/1850/19
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтував тим, йому на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 18.07.2001 року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 18.07.2001 року та зареєстрованим Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації управління житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації 17.08.2001 року, на праві приватної власності належить житловий будинок № 30 по вул. Новій в с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію, виданої сільською радою с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області від 14.12.2018 року № 499, в житловому будинку № 30 по вул. Новій в с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ОСОБА_6 не проживає в житловому будинку понад один рік, а саме з 2008 року, без поважних причин, про що складено депутатські акти депутатом сільської ради та громадянами про не проживання гр. ОСОБА_6 від 03.05.2018 року, 03.08.2018 року, 07.12.2018 року.

Відповідач не проживає в даному житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житлового будинку участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться.

Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сімї відповідачу не чинили.

З 2008 року відповідач фактично проживає разом із своєю сімєю за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, вул. Нова, 32, в будинку своєї дружини.

Тому позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 30 по вул. Новій в с. Віта-поштова, Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвалою судді Києво-Святошинського району Київської області від 21.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач направив до суду письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову підтримав.

Відповідач направив до суду письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, подані заперечення та долучені сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу будинку від 18.07.2001 року укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 18.07.2001 року та зареєстрованим Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації управління житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації 17.08.2001 року, на праві приватної власності належить житловий будинок № 30 по вул. Новій в с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 499 від 14 грудня 2018 року виданої Віто-Поштовою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області за адресою: с. Віта-Поштова, вул. Нова, буд. 30, Києво-Святошинський район, Київська область проживає четверо членів сімї: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно депутатських актів від 03.05.2018 року, 03.08.2018 року, 07 грудня 2018 року громадян ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2008 року і по теперішній час не проживає за адресою своєї прописки, а саме: с. Віта поштова, вул. Нова, буд. 30, Києво-Святошинський район, Київська область.

Ст. ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тому в цій частині вимоги позову підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживав більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням: будинком 30 по вулиці Нова в селі Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт СН № 715786, виданий 10.02.1998 року московським РУ ГУ МВС України в м. Києві таким, що втратив право користування житловим будинком № 30 по вул. Новій в селі Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Дубаc