П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-1007 Головуючий у1-й інстанції - Гуртовенко Р. В.

Унікальний №378/765/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" пред'явив в суд позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до поданої заяви б/н від 10 червня 2010 року остання отримала кредит у розмірі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 14 червня 2018 року має заборгованість 33770 грн 17 коп., з яких 1310 грн 84 коп. - заборгованість за кредитом, 16618 грн 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13756 грн 29 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1584 грн 29 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитну заборгованість згідно заяви № б/н від 10 червня 2010 року за тілом кредиту в сумі 1310 грн 84 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 68 грн 72 коп. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам, пені та штрафам, Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", яке є правонаступником ПАТ КБ "ПриватБанк" через свого представника, Литвиненко О. Л., подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в означеній частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту позивачем не оскаржується (а.с.53-58), а тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач, ОСОБА_3, у визначений судом строк не подала.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

В рамках даної справи судом першої інстанції встановлено та не оспорено сторонами наступні обставини. 10 червня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ "ПриватБанк" з анкетою-заявою, відповідно до змісту якої вона приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафам за кредитним договором, районний суд виходив з наступного.

Між сторонами укладений кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитний договір.

Проте, як зазначено вище вищезазначені Умови, Тарифи не містять підпису відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, що остання брала на себе зобов'язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Наявність підстав для нарахування відсотків, пені та штрафів за кредитом позивач обґрунтовував відповідними положеннями Правил надання банківських послуг, а їх розмір - умовами кредитування. При цьому ні зазначені правила, ні вказані умови кредитування не були підписані позичальником. Через відсутність підпису позичальника на вказаних документах неможливо встановити, чи саме з цими умовами та правилами відповідача було ознайомлено при подачі заяви про видачу кредитної карти.

Таким чином, зазначені Правила надання банківських послуг та умови кредитування не можуть вважатися частиною укладеного між сторонами договору, а їх положення не можуть регулювати взаємовідносини між сторонами у даному випадку.

Інших підстав для нарахування заборгованості відповідача за відсотками, пенею та штрафами позивач до суду не представив, відтак його вимоги в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути прийняті судом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність вимог банку щодо стягнення з відповідача нарахованої за кредитом заборгованості у вигляді відсотків, пені та штрафів.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, районний суд виходив з того, що позивачем за заявою-анкетою від 10 червня 2010 року відповідачу протягом періоду з 10 червня 2010 року по 14 червня 2018 року були надані кредитні кошти, заборгованість по тілу кредиту складає - 1310 грн 84 коп.

Належних та достовірних доказів погашення заборгованості за кредитним Договором відповідач суду не надав та не спростував доказів, наданих позивачем.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника позивача апеляційний суд виходить з наступного.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що між сторонами укладений кредитний договір шляхом укладення договору приєднання. При цьому, відповідач укладення чи не укладення кредитного договору не оспорювала та частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про її згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Як вірно встановлено районним судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_3, підписуючи анкету-заяву від 10 червня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєдналась до договору приєднання та погодилась з його умовами (а.с.8, 9-24).

Згідно з частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже в даному випадку Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафам, районний суд наведеного не врахував, не звернув уваги, що відповідач факту укладення кредитного договору не оспорювала, частково сплачувала заборгованість, користувалась кредитними коштами, тобто погоджувалась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами, що свідчить про невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до змісту позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 10 червня 2010 року заборгованість у розмірі 33 770 грн 17 коп., з яких: 1310 грн 84 коп. - заборгованість за кредитом; 16 618 грн 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13 756 грн 29 коп. - заборгованість за пенею,а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1584 грн 29 коп. - штраф (процентна складова)(а.с.2-4).

Відповідно до встановленому в цивільному судочинстві принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження наявного розміру заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором №б/н від 10 червня 2010 року, позивач надав суду розрахунок заборгованості станом на 14 червня 2018 року (а.с. 6-7).

Водночас, згідно з відомостями указаного розрахунку заборгованості, жодна із заявлених до стягнення сум заборгованості: по відсоткам - 16 618 грн. 75 коп., по пені - 13 756 грн. 29 коп., по штрафам - 2 084 грн. 29 коп. не міститься у розрахунку та не підтверджена в ході перевірки розрахунку апеляційним судом.

Наведені обставини, ураховуючи положення ст. 376 ЦПК України, дають апеляційному суду підстави вийти за межі доводів та вимог апеляційної скарги, скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 27 серпня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома