Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/1149/18
провадження: 2/614/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

02.04.2019 року

Справа №614/1149/18

смт. Борова Борівського району Харківської області

Борівський районний суд Харківської області в складі судді Гуляєвої Г.М., за участю секретаря Кравцової О.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації Харківської області,

про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання малолітньої дитини,

за участю учасників справи:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

представника третьої особи: Кузурман М.О.

В С Т А Н О В И В :

1. Короткий зміст позовних вимог

19.11.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просив розірвати шлюб між сторонами, залишити малолітню дитину на його виховання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.

11.12.2015 р. між сторонами по справі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції у Харківській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 73 від 11.12.2015 р.

Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує, що напротязі другого року сімейного життя відносини між сторонами погіршилися, виникали сварки побутового характеру.

Вкінці вересня відповідач повідомила позивача, що хоче пожити окремо, зібрала свої речі, забрала доньку та поїхала в м. Ізюм, пояснивши, що деякий час буде проживати у своєї подруги. Як з'ясувалося пізніше, остання мешкає не у подруги, а з іншим чоловіком.

На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, дитина проживає з позивачем, відповідач її віддала останньому хвору.

Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Позивач працює в СТОВ АФ «Новий шлях» Борівського району Харківської області з 01.03.2012 року і по теперішній час на посаді електрогазозварювальника, має постійний щомісячний дохід у розмірі близько 7600 грн. Таким чином, позивач має можливість утримувати малолітню дитину.

Позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння. В будинку облаштована кімната для малолітньої дитини, в наявності всі необхідні меблі, та побутова техніка. Умови для проживання та утримання дитини створені, дитина забезпечена одягом та речами відповідного віку та сезону, предметами гігієни.

Донька відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) з 03.09.2018 р. і по теперішній час. В цьому ж селі мешкають батьки позивача, які можуть забирати доньку з дитячого садка та допомагати йому у вихованні доньки.

Майнові спори між сторонами відсутні.

2. Позиції учасників справи

Ухвалою судді від 28.11.2018 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження.

07.12.2018 року до Борівського районного суду Харківської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить розірвати шлюб між сторонами по справі, залишити їй прізвище «ОСОБА_2», визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з нею, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним та стягнення аліментів на його користь відмовити. Відзив мотивований наступними обставинами. З 02.08.2018 року сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Під час перебування у шлюбі позивач неодноразово бив відповідача, в зв?язку з чим остання зверталася до Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області. Дитина проживає з відповідачем, відвідує Ізюмський ДНЗ № 9 Ізюмської міської ради Харківської області. Сторони домовилися, що позивач буде забирати до себе додому дитину на вихідні, тому 02.11.2018 року ОСОБА_1 дитину забрав, але 04.11.2018 року матері не повернув. ОСОБА_1 не в змозі належним чином виконувати батьківські обов?язки. Дитина ще дуже маленька, тому потребує материнської любові і ласки.

Ухвалою судді від 17.12.2018 р. відкладено підготовче засідання та задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідка.

Ухвалою судді від 04.01.2019 р. відкладено підготовче засідання та задоволено клопотання відповідача про виклик в судове засідання свідків.

Ухвалою судді від 29.01.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження терміном на 30 днів, задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідків.

Ухвалою судді від 20.02.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з Ізюмського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 9 інформацію з Журналу відвідувань щодо дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 25.10.2018 року по теперішній час; витребувано від підприємця ОСОБА_6 відомості щодо підтвердження факту перебування у трудових відносинах з нею як з підприємцем громадянки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою судді від 28.02.2019 р. підготовче провадження по справі закрито і справа призначена до розгляду.

Позивач в судовому засіданні відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, інші позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, пояснивши, що він працює електрогазозварником в СТОВ АФ «Новий шлях», має власне домоволодіння, дитина має до нього прихильність, він створив для малолітньої ОСОБА_5 всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку, дитина відвідує за місцем його проживання дитячий садочок.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: відповідач визнає позов в частині розірвання шлюбу, заперечує проти задоволення позовних вимог в частині залишення малолітньої дитини з позивачем. Відповідач пояснила, шо з жовтня 2018 року по січень 2019 року працювала продавцем в магазині, на теперішній час перебуває у декретній відпустці, стоїть на обліку в УСЗН в Борівському районі, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини, отримує аліменти на утримання дитини від позивача, винаймає квартиру в м. Ізюм Харківської області, де створила необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Представник Служби у справах дітей Борівської РДА Харківської області в судовому засіданні у вирішенні справи покладається на розсуд суду, пояснивши, що до Служби у справах дітей Борівської РДА звернувся ОСОБА_1 щодо надання висновку про можливість проживання дитини з ним. При обстеженні житлово-побутових умов ОСОБА_1 негативних факторів не виявлено, в зв?язку з чим складено висновок про можливість залишення дитини з позивачем.

3. Встановлені в судовому засіданні обставини справи

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 11.12.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 73 (а.с.7). ІНФОРМАЦІЯ_1. у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька - ОСОБА_5, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.8). Довідкою № 332 від 07.11.2018 р. виданою виконкомом Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області підтверджується, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_5 - донька (а.с.12). З довідки № 15 від 05.11.2018 р. вбачається, що ОСОБА_5 - донька ОСОБА_1 дійсно відвідує Першотравневий дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) з 03.09.2018 р. і по цей час (а.с.13). Згідно договору дарування квартири від 02.06.2017 р. ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.14). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.10.2018 р. підтверджується, що будинок ОСОБА_1 знаходиться в належному стані, в домогосподарстві є всі умови для проживання, в будинку є всі необхідні меблі, побутова техніка, повністю забезпечені продуктами харчування (а.с.15). За місцем проживання та роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с.16, 17). Відповідно до копії довідки № 40 від 10.10.2018 р. дохід ОСОБА_1 за період з 01.04.2018 р. по 30.09.2018 р. склав 58 197.41 грн. (а.с.18). Копією Листка непрацездатності підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 05.11.2018 р. по 10.11.2018 р.; копією довідки підтверджується, що ОСОБА_5 хворіла з 05.11.2018 р. по 14.11.2018 р. (а.с.19).

Згідно довідки - характеристики № 367 від 05.12.2018 року виданої виконкомом Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с.39), за жовтень має дохід в розмірі 2582.10 грн., що вбачається з довідки про доходи (а.с.41). ОСОБА_5 відвідує Ізюмський ДНЗ (ясла-садок) № 9 Ізюмської міської ради Харківської області з 22.10.2018 р. і по теперішній час (а.с.40). Судовим наказом Борівського районного суду Харківської області від 25.10.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі ј частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с.42), який був пред?явлений до виконання до Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській області (а.с.43).

З висновку служби у справах дітей Борівської РДА про можливість проживання малолітньої доньки ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 від 14.12.2018 р. вбачається, що Служба у справах дітей вважає можливим проживання малолітньої дитини разом з батьком (а.с.58-59). Копією договору найму жилого приміщення від 12.12.2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 винаймає у ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_2 (а.с.60). З акту обстеження умов проживання ОСОБА_2, яке було проведено за адресою: АДРЕСА_2, вбачається, що дитина має окреме спальне місце, забезпечена іграшками, одягом, їжею (а.с.61). З довідки № 39 від 21.11.2018 р. виданої СТОВ АФ «Новий шлях» вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працює в СТОВ АФ «Новий шлях» електрогазозварником і його робочий графік на зимовий період такий: початок роботи - 08.00 год., закінчення роботи - 15.00 год. (без обідньої перерви) (а.с.62). Довідкою № 19 від 13.12.2018 р. підтверджується, що ОСОБА_5 дійсно перебувала у Першотравневому ДНЗ (ясла-садок) з 03.09.2018 р. і по цей час всього 26 днів (а.с.63). З фотозображень наданих ОСОБА_1 вбачається, що дитина і він забезпечені спальними місцями, побутовою технікою, в будинку є необхідні умови для проживання (а.с.64-78). Копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 09.10.2018 р. підтверджується факт звернення ОСОБА_1 до поліції в зв?язку з тим, що відповідач чинила перешкоди у спілкуванні з їхньою дитиною (а.с.104-105). З висновків про стан здоров?я вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 здорові (а.с.106-107). Копією акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 підтверджується, що для дитини створені умови проживання та виховання (а.с.111). З копій повідомлень та висновків перевірок від 10.11.2016 р. та від 22.06.2018 р. вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки будь-якого правопорушення (а.с.118-123). Звернення ОСОБА_2 від 17.11.2018 р. зареєстроване в ЖЄО № 1972 в Борівському ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області та перебуває на розгляді (а.с.124). З копії заяви ОСОБА_2, Наказу № 4 від 30.08.2018 року, медичних довідок, журналу обліку щоденного відвідування дітей вбачається, що ОСОБА_5 30.08.2018 р. прийнята до Першотравневого дитячого садка до групи з повним режимом перебування та відвідувала його: у вересні 2018 р. - 13 днів, у жовтні 2018 р. - 6 днів, у листопаді 2018 р. - 7 днів, у грудні 2018 р. - 2 дні (а.с.128-134).

Інформацією від 02.01.2019 р. підтверджується, що ОСОБА_5 відвідує Ізюмський ДНЗ з 22.10.2018 р. і по теперішній час (а.с.135). Фотозображенням з мережі Інтернет підтверджується, що відповідач оприлюднила своє зображення в оголеному вигляді (а.с.152). Медичними довідками підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 здорові (а.с.153-155). У виконавчому комітеті Ізюмської міської ради відсутні дані щодо реєстрації договору найму жилого приміщення, датованого 12 грудня 2018 року (а.с.167). Довідкою № 20 від 16.02.2019 р. підтверджується, що ОСОБА_1 працює в СТОВ АФ «Новий шлях» з 12 лютого 2019 року на посаді електрогазозварника (а.с.168). Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради в інтересах дитини, вважає можливим проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з матір?ю (а.с.169). Копією журналу обліку щоденного відвідування дітей в Ізюмському ДНЗ підтверджується, що ОСОБА_5 з 22.10.2018 р. відвідувала вказаний ДНЗ (а.с.181-186). ОСОБА_2 знаходиться на обліку в УСЗН та отримує допомогу при народженні дитини (а.с.187-188).

ОСОБА_10 фактично мешкає з ОСОБА_1, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку як безробітна в Ізюмському МРЦЗ з 25 січня 2019 р. (а.с.189-192).

ОСОБА_1 сплачує аліменти ОСОБА_2 та купує дитині деякий одяг (а.с.193-196). 22.02.2019 р. ОСОБА_1 звертався до поліції за фактом того, що дружина не дає бачитися з донькою (а.с.198).

ОСОБА_2 згідно Наказу (розпорядження) від 02.01.2019 р. звільнена з посади продавець непродовольчих товарів (а.с.238-241).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача з дитинства, він спокійний, працьовитий, дуже любить дитину.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що між позивачем та відповідачем виникали сварки на побутовому рівні. Свідок зазначає, що дитина - ОСОБА_5 боїться матері, а остання не бажає з цього приводу звертатися до психолога. Позивач працює, намагається додатково заробити, з 14 р. займається пасікою.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, часто чула як позивач та відповідач гучно сварилмся, відповідач висловлювалась нецензурною лайкою. Свідок позитивно характеризує позивача, про відповідача повідомила, що остання недбало ставилася до домашнього господарства.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що мешкає з позивачем в якості цивільної дружини близько трьох місяців, причина розлучення сторін їй невідома. Свідок вказує, що дитина не хоче їхати до матері, від сторонніх осіб їй відомо, що позивач та відповідач часто сварилися.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею відповідача. Після одруження відповідач телефонувала їй і казала, що ОСОБА_1 її ображає, не дає грошей, б?є, приїжджала з синцями.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в судове засідання не з?явилися з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.

4. Релевантні джерела права та акти їх застосування.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

5. Мотиви, з яких суд виходить при ухваленні рішення

На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

При визначенні місця проживання малолітньої дитини, суд виходив з наступного.

Висновок Служби у справах дітей Борівської РДА № 01-33/721 від 14.12.2018 р. та Висновок Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради № 711 від 18.02.2019 року свідчать про те, що як позивач, так і відповідач створили необхідні умови для проживання, виховання та розвитку їхньої малолітньої дитини ОСОБА_5 Медичні довідки підтверджують їхній нормальний стан здоров?я, як мати, так і батько малолітньої ОСОБА_5 характеризуються позитивно. Неодноразові виклики поліції та виникнення конфліктних ситуацій між сторонами свідчать про неможливість збереження сім?ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2, але не можуть характеризувати їх моральні та духовні якості по відношенню до дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 вказував, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки, має самостійний дохід, належні умови для проживання дитини, піклується про її фізичне та духовне виховання, виховує доньку в атмосфері турботи та любові.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що як батько, так і мати дитини, належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, позитивно характеризуються за місцем проживання, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами.

Встановлено, що матеріально-побутові умови та рівень комфорту, які може забезпечити дитині мати, істотно не відрізняються від умов, які може надати дитині батько.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини.

Установлено, що дитина є малолітньою дівчинкою, яка в міру свого віку та статі має природну прихильність до матері, потребує материнської любові та піклування.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Стаття 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов'язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов'язаних із обов'язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім'ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року та у справі «Фуска проти Румунії» від 13 липня 2010 року).

Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов'язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов'язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Таким чином, з дотриманням принципу гендерної рівності, сторони мають рівні права на проживання з ними дитини. Але суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 є малолітньою дівчинкою, яка потребує саме материнської ласки, турботи, тому проживання малолітньої дитини з матір?ю якнайкраще буде відповідати інтересам дитини, сприятиме гармонійному фізичному, духовному розвитку дівчинки, що є найпріорітетнішим питанням при вирішенні даного спору.

З огляду на викладене, суд вважає, що проживання ОСОБА_5 з матір?ю буде відповідати найкращому забезпеченню її інтересів.

Проживання малолітньої доньки з матір?ю відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

При цьому, відповідач не має права перешкоджати спілкуванню дитини з позивачем, оскільки їх спілкування є також підґгрунтям для гармонійного духовного розвитку дитини.

6. Висновки суду за результатами розгляду справи

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 273, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст.24, 105, 110, 112, 114, 161 СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації Харківської області, про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) і ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) зареєстрований 11.12.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 73 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище - «ОСОБА_2».

В частині позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 з ОСОБА_1 - відмовити.

Малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишити на виховання відповідача ОСОБА_2.

Рішення суду, після набрання ним законної сили, направити до Борівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ст.115 СК України.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 04.04.2019 р.

Суддя Гуляєва Г. М.