ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/1430/17
Провадження № 22-ц/4820/749/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: представника відповідача Кривінчук О.В.,

представника позивача Кедруна Л.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №675/1430/17 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року (суддя Демчук П.В., повне судове рішення складено 04 січня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_6, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона є власником двох земельних ділянок площею 2,3142 га кадастровий номер НОМЕР_1 і площею 2,2808 га кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області.

У вересні 2014 року відповідач вручив їй копії договорів оренди зазначених земельних ділянок від 04 квітня 2014 року, які вона не укладала та не підписувала. Підпис у графі договорів «Орендодавець» подібний до її підпису. Аналогічно виконаний підпис від її імені в актах визначення меж земельних ділянок та актах приймання-передачі земельних ділянок.

Тому, позивач просила визнати недійсними договори оренди належних їй на праві власності земельних ділянок і скасувати їх державну реєстрацію.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсними договори оренди земельної ділянки площею 2,3142 га кадастровий номер НОМЕР_1, площею 2,2808 га кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, укладені 04 квітня 2014 року між ОСОБА_6 і ТОВ СГП «Агрос-Віста» та скасовано їх державну реєстрацію.

Вирішено питання про судові витрати.

ТОВ СГП «Агрос-Віста», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, грубе порушення норм матеріального та процесуального права. Суд розглянув справу за відсутності представника ТОВ СГП «Агрос-Віста». Про неможливість явки до суду у зв'язку з хворобою доньки представник товариства повідомила секретаря судового засідання. Висновок експерта №1.1.-0122:18 від 12 жовтня 2018 року є неналежним та недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Суд не постановляв ухвалу про проведення окремих процесуальних дій по відбору вільних зразків підпису ОСОБА_6 Судом не витребовувалися інші примірники договорів оренди для дослідження, не висловлена позиція щодо актів приймання-передачі земельної ділянки та визначення її меж в натурі. Позивачкою не доведено в чому полягає порушення її прав. Питання про судові витрати вирішено з порушенням вимог ЦПК України.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала. Представник позивачки визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 листопада 2013 року позивачці на праві власності належить дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області площею 2,3142 га кадастровий номер НОМЕР_1 і площею 2,2808 га кадастровий номер НОМЕР_2.

За договором оренди землі, укладеним між ОСОБА_6 і ТОВ СГП «Агрос-Віста» 04 квітня 2014 року, відповідач є користувачем цих земельних ділянок. Право оренди зареєстровано 07 серпня 2014 року.

Позивачка заперечує укладення та підписання договорів оренди землі.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Рішення про задоволення позову суд мотивував тим, що спірні договори оренди земельних ділянок підлягають визнанню недійсним, оскільки не підписані орендодавцем, що свідчить про відсутність у позивачки волевиявлення на їх укладення.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За змістом ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

На підставі ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі.

В силу ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Отже, вільне волевиявлення особи на вчинення правочину є обов'язковою умовою його дійсності.

Моментом укладення договору оренди слід вважати момент, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, який з урахуванням письмової форми і обов'язкових реквізитів визначається моментом підписання договору у зазначену у ньому дату. Набрання чинності договором оренди законодавець пов'язує із виникненням у орендаря права оренди після державної реєстрації

такого договору в установленому законом порядку.

Наведене відповідає висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року за результатом розгляду справи №575/476/16-ц, який на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

Відповідно до висновку призначеної у справі судової почеркознавчої експертизи №1.1-0122:18 від 12 жовтня 2018 року підпис в укладених між ОСОБА_6 і ТОВ СГП «Агрос-Віста» договорах оренди земельних ділянок від 04 квітня 2014 року у графі «Орендодавець» виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Встановивши на підставі повно та всебічно досліджених обставин справи, що оспорені договори оренди земельних ділянок від 04 квітня 2014 року позивачка як орендодавець не підписувала, що виключає наявність у неї волевиявлення на їх укладення, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для визнання договорів недійсними на підставі ч. 3 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Обґрунтовано не прийняті до уваги заперечення відповідача про отримання ОСОБА_6 орендної плати за користування землею, оскільки отримання такої плати за фактичне користування земельними ділянками не свідчить про дійсність укладених з порушенням вимог ст. 203 ЦК України правочинів, так як не підтверджує волевиявлення орендодавця на час їх укладення.

У зв'язку з наведеним вище апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Безпідставним є твердження ТОВ СГП «Агрос-Віста» про порушення вимог ЦПК України при розгляді справи за відсутності представника товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у встановленому законом порядку 09 грудня 2018 року повідомлений про місце, час і дату судового засідання у справі.

Відомості про повідомлення причин неявки представника товариства відсутні.

Розгляд справи за таких обставин відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.

Надані позивачкою докази відповідачем не спростовані.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зазначених вимог суд дотримався, а тому аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, про неналежну оцінку доказів апеляційним судом відхиляються.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на допущені судом порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, є безпідставними.

За змістом ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, невід'ємною частиною договору оренди землі є, зокрема акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Акт приймання-передачі в оренду земельної ділянки є окремим документом, що підтверджує виконання орендодавцем умов договору оренди земельної ділянки з передачі її в користування орендаря і сам по собі не впливає на дійсність укладеного з порушенням норм законодавства договору оренди.

А тому, доводи апеляційної скарги про непроведення судової почеркознавчої експертизи з метою визначення належності підпису в актах приймання-передачі земельних ділянок до договору оренди та невисловлення судом позиції щодо актів приймання-передачі земельних ділянок і визначення їх меж в натурі, як на обставини, які впливають на законність рішення суду та є підставою його скасування, підлягають відхиленню.

Разом з тим, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення вимог закону при стягненні на користь позивачки витрат на правничу допомогу.

Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що надання ОСОБА_6 правничої допомоги адвокатом Кедруном Л.С. підтверджується договором від 28 липня 2017 року, актом прийому-передачі виконаних робіт згідно з умовами договору від 26 грудня 2018 року (а.с.20-22, 101).

Понесені позивачкою витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн підтверджуються квитанціями від 28 липня 2017 року і 12 березня 2018 року (а.с.99-100).

Інші документи на підтвердження таких витрат на загальну суму 10459 грн 20 коп відсутні.

Відповідач не подавав до суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд допустив порушення вимог ЦПК України і стягнув з відповідача на користь ОСОБА_6 не підтверджені документально витрати на правничу допомогу у сумі 4459 грн 20 коп.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити стягнуту з ТОВ СГП «Агрос-Віста» на користь позивачки суму витрат на правничу допомогу до 6000 грн і відповідно загальну суму витрат до 9530 грн.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» задовольнити частково.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року змінити і зменшити стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» на користь ОСОБА_6 суму витрат на правничу допомогу до 6459 грн 20 коп (шість тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять грн 20 коп) та загальну суму витрат до 10289 грн 20 коп (десять тисяч двісті вісімдесят дев'ять грн 20 коп).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай