ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/942/19 Справа № 204/5808/17 Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Ірпінська міська рада, Чечелівська районна у місті Дніпрі ради, Соборна районна у місті Дніпрі рада, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

18 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: Ірпінська міська рада Київської області, Соборна районна у м. Дніпрі рада, в якому просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу в участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні, шляхом надання побачень та часу для спілкування наступним чином: - систематичні побачення кожну неділю місяця з 10 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. з правом відвідування позивачем разом із дитиною громадських закладів, місць та закладів громадського відпочинку без присутності відповідача, із дотриманням режиму дня дитини; - періодичні побачення з донькою у дитячому дошкільному закладі, іншому закладі, який відвідує дитина, впродовж часу проведення урочистих заходів, конкурсів, концертів та інших заходів, в яких приймає участь дитина; - побачення у святкові дні, у тому числі у дні народження дитини та позивача, День святого Миколая, 8 березня, під час українських державних святкових днів та днів релігійних свят (неробочих днів), визначених Кодексом законів про працю України, з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з правом відвідування позивачем разом з дитиною громадських закладів, місць та закладів громадського відпочинку без присутності відповідача, із дотриманням режиму дня дитини; - встановити спільний відпочинок батька разом з дитиною двічі на рік: 14 днів влітку та 14 днів взимку щорічно, з можливістю дитини виїжджати разом з позивачем за зареєстрованим місцем проживання позивача, а також виїжджати за кордон, за домовленістю з відповідачем, без її присутності; - встановити безперешкодне спілкування по телефону між позивачем та дитиною в світлий час доби (а.с.2-5).

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Ірпінська міська рада, Чечелівська районна у місті Дніпрі рада, Соборна районна у місті Дніпрі рада, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини - задоволено частково. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши дні побачень кожну неділю місяця, у день народження батька кожного року 20 жовтня, а також у святкові дні і неробочі дні, а саме 07 січня - Різдво Христове, День праці, День Конституції України, День незалежності України, День захисника України з 15 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. з правом відвідування ОСОБА_2 разом із дитиною громадських закладів, місць та закладів громадського відпочинку без присутності матері ОСОБА_1, із дотриманням режиму дня дитини. Визначено для ОСОБА_2 порядок спільного відпочинку з його донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без присутності матері ОСОБА_1 у період канікул 7 днів взимку та 14 днів влітку за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 з можливістю відвідування дитиною місця проживання ОСОБА_2. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір (а.с.119-122).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2018 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за вищевказаним позовом залишено без задоволення (а.с.176).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини виклавши його у такій редакції: "усунути ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши дні побачень першу середу місяця щомісячно, за умови дотримання батьком незмінного режиму дня для дитини, у день народження батька кожного року 20 жовтня, а також у святкові і неробочі дні, а саме: День праці, День Конституції України, День незалежності України, День захисника України з 15 год. 00 хв. по 19 год.00 хв. з правом відвідування ОСОБА_2 разом з дитиною громадських закладів, місць та закладів громадського відпочинку без присутності матері ОСОБА_1, із дотриманням режиму дня дитини. У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Вирішити питання судових витрат, стягнувши їх порівну між сторонами (а.с.187-192).

Від ОСОБА_2 в порядку ст. 360 ЦПК України, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін (том 2 а.с.91-94).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони з 12 вересня 2009 року перебували у шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року розірвано (а.с.10).

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Сторони проживають окремо, дитина залишилася проживати з матір'ю.

Між сторонами виник спір щодо способів участі позивача, як батька, у вихованні дитини.

Позивачем, за фактичним місцем проживання відповідача та дитини, до служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради було подано заяву про визначення способу участі у вихованні дитини, у якій він просив визначити способи його участі у вихованні доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11-13).

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №156/2 від 11 липня 2017 року визначено спосіб участі позивача у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: визначено дні побачень позивачу з донькою ОСОБА_3, а саме кожну неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; зобов'язано матір не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною по телефону; спільний відпочинок з дитиною двічі на рік: 14 днів влітку та 14 днів взимку з можливістю виїжджати за кордон на відпочинок, за попередньою домовленістю з матір'ю; бачитися та спілкуватися з дитиною у свята: дні народження (самої дитини, батька), Новий рік, Різдво, Великдень тощо (а.с.14). Зазначене рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області №156/2 від 11 липня 2017 року отримано відповідачем 19 липня 2017 року (а.с.16).

Позивач неодноразово звертався до Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (16 липня 2017 року, 23 липня 2017 року) із заявами, в яких просив прийняти міри до відповідача, яка перешкоджає йому бачитись із донькою ОСОБА_3, чим порушує рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №156/2 від 11 липня 2017 року (а.с.27-32, 95-96).

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області, відповідач з 28 квітня 2005 року зареєстрована за адресою:АДРЕСА_1 (а.с.35).

22 грудня 2017 року комісією у складі головних спеціалістів управління-служби у справах дітей виконкому Чечелівської районної у місті ради було здійснено вихід за вищезазначеною адресою з метою обстеження житлово-побутових умов, але обстежити житлово-побутові умови не вдалося, оскільки двері ніхто не відчинив. Згодом спеціалістам зателефонувала ОСОБА_5, яка повідомила, що за вказаною адресою проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Зі слів ОСОБА_5 її донька, відповідач ОСОБА_1, зареєстрована за даною адресою, але мешкає з дитиною окремо, адресу повідомити відмовилася. Дитина ОСОБА_3 за вказаною адресою не зареєстрована та не проживає (а.с.87).

Позивач має постійне місце роботи.

Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України серії ІАА №0172732, позивач станом на 26 травня 2017 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.21).

Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЕ №605377 від 29 травня 2017 року, наркологічні протипоказання у позивача до провадження опіки та піклування не виявлено (а.с.22).

З характеристики щодо позивача, наданої Комунальним закладом освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 50» Дніпровської міської ради, який ОСОБА_3 відвідувала з 17 серпня 2015 року по 13 жовтня 2016 року, вбачається, що позивач завжди цікавився як дитина провела день, а після вихідних дитина розповідала, як проводила час з батьком, розповідала про поїздки на море, на дачу, у зоопарк, демонструвала іграшки та наряди, які їй купував батько. Педагогами дитсадка відзначалося, що позивач є чудовим батьком, який мав теплі та довірчі відносини з донькою. Усі витрати на утримання дитини у дитячому садку (харчування, ремонт) здійснював батько (а.с.17).

Відповідно до характеристики позивача, наданої 06 червня 2017 року приватним тренером за спортивним напрямом роллер-спорту у місті Дніпро ОСОБА_7, батько приводив ОСОБА_3 на тренування з роллер-спорту кожного вівторка, четверга та суботи на протязі трьох місяців. При спілкуванні з дитиною скарг на батька не помічено, батько сприяв всебічному розвитку дитини, ОСОБА_3 не пропускала тренування за графіком. На тренуваннях ОСОБА_3 ділилася своїми яскравими враженнями від спілкування та проведення часу з батьком (а.с.18).

З повідомлення, наданого ОСОБА_8, яка є лікарем ОСОБА_3, вбачається, що дитина регулярно відвідувала клініку та завжди у присутності батька ОСОБА_2 Також ОСОБА_2 безпосередньо (особисто або по телефону) консультувався з приводу лікування, здоров'я ОСОБА_3, тобто приймав активну участь у вихованні, догляді та лікуванні дитини. За час знайомства із сім'єю ОСОБА_2, позивач проявив себе як люблячий, уважний та турботливий батько (а.с.19).

Також позивач під наглядом лікаря-психіатра КЗ «Дніпропетровська міська поліклініка №1»ДОР» не знаходиться, за амбулаторною допомогою не звертався, що підтверджується довідкою 234 від 26 травня 2017 року, виданою Комунальним закладом «Дніпропетровська міська поліклініка №1» Дніпропетровської обласної ради» (а.с.23).

Дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.115).

Актами обстеження умов проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що позивачем створені належні умови для проживання ОСОБА_3 або її гостювання в зазначеній квартирі (а.с.20, 61).

Щирість намірів позивача щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні для гармонійного та повноцінного розвитку дитини не викликало у суду сумнівів.

Відповідно до ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З доповідної та акту Управління-служби у справах дітей виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради вбачається, що відповідач з дитиною проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.107-108, 111).

Як вбачається із затвердженого Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області висновку про усунення позивачу перешкод у спілкуванні з донькою, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 28 листопада 2017 року, яким визначення батькові спосіб участі у її вихованні, а саме: кожну неділю місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; спільний відпочинок з дитиною двічі на рік: 14 днів влітку та 14 днів взимку з можливістю виїжджати за кордон, за попередньою домовленістю з матір'ю; бачитися та спілкуватися з дитиною у свята: дні народження (самої дитини, батька), Новий рік, Різдво, Великдень тощо (а.с.64-65).

Однак, суд першої інстанції не погодився із запропонованим у вказаному висновку способом участі позивача у вихованні дитини, оскільки він недостатньо обґрунтований, не конкретизований та не повністю враховує психоемоційний стан дитини, а тому вважав за доцільне прийняти висновок до уваги частково.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись ст. 153, ч. 2 ст. 157, ч. 2 ст. 159 СК України, ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», беручи до уваги розумний баланс участі батька у вихованні доньки, виходячи з якнайкращих інтересів дитини та її віку, прихильності дитини до батька, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з донькою, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, суд вважав за необхідне встановити наступний порядок побачень: кожну неділю місяця, у день народження батька кожного року 20 жовтня, а також у святкові дні і неробочі дні, а саме 07 січня - Різдво Христове, День праці, День Конституції України, День незалежності України, День захисника України з 15 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. з правом відвідування позивачем разом із дитиною громадських закладів, місць та закладів громадського відпочинку без присутності відповідача, із дотриманням режиму дня дитини; визначити для позивача порядок спільного відпочинку з його малолітньою донькою без присутності матері у період канікул 7 днів взимку та 14 днів влітку за попередньою домовленістю з відповідачем з можливістю відвідування дитиною місця проживання позивача.

Позовні вимоги позивача щодо періодичних побачень з донькою у дитячому дошкільному закладі, іншому закладі, який відвідує дитина, впродовж часу проведення урочистих заходів, конкурсів, концертів та інших заходів, в яких приймає участь дитина, є необґрунтованими, оскільки позивач є батьком дитини, батьківських прав не позбавлений, а тому має право самостійно відвідувати будь-які заклади, які відвідує дитина впродовж часу проведення урочистих заходів, конкурсів, концертів та інших заходів, в яких дитина приймає участь.

Позовні вимоги щодо встановлення безперешкодного спілкування по телефону між позивачем та дитиною в світлий час доби є безпідставними та такими, що суперечать інтересам дитини, оскільки таке спілкування в будь-який світлий час доби, враховуючи вік дитини може порушити режим її дня та в подальшому відволікати від учбового процесу.

Позовні вимоги про встановлення спільного відпочинку батька разом з дитиною двічі на рік з можливістю дитини виїжджати разом з позивачем за кордон за домовленістю з матір'ю дитини без її присутності, також є безпідставними на час розгляду справи та передчасними.

В частині відмови в задоволені позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в повному обсязі.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Судом першої інстанції правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, при прийняті рішення суд першої інстанції в першу чергу врахував інтереси дитини.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, в який спосіб батько зможе мати короткострокові зустрічі, в іншому місці проживання дитини, не може слугувати підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, що позивач піддавав ризику життя дитини, завівши дитину до клітки з ведмедями, хоча був беззаперечний ризик для її життя, також після побачення з батьком, відповідач лікувала синці, подряпини та стресові стани, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені доводи не підтвердженні доказами в порядку ст. 76-80 ЦПК України. До апеляційної скарги надані копії фото, проте зазначені докази суд не може прийняти до уваги як належний доказ передбачений ст. 77 ЦПК України (а.с.199-202).

Посилання апелянта, що вона зверталася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначений позов залишений без розгляду.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить інтересам дитини не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року в частині, що оскаржується - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді