Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 760/1968/16-ц

провадження № 61-13685св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Київська міська рада,

треті особи: П'ята Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Антоненко Н. О., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати причини пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_6, поважними та визначити їй додатковий строк 2 місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що її мати ОСОБА_7 та батько ОСОБА_6 розлучилися у 2006 році і вона залишилась проживати разом із матір'ю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_6 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дід ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 - бабуся по лінії батька ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_4 - дід ОСОБА_10

Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_6 Інші спадкоємці першої черги ОСОБА_9 (баба) та ОСОБА_10 (дід) померли.

Оскільки за два роки вона втратила чотирьох рідних людей, що вплинуло на її психологічний стан та можливість знайти час для оформлення спадщини, тому пропустила строк, встановлений для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_6

Листом від 11 грудня 2015 року П'ята Київська державна нотаріальна контора повідомила їй про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька у зв'язку з пропуском строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що строк на прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, просила позов задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року у складі судді Кушнір С. І. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем поважності причин пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини.

Позивач мала можливість подати заяву про прийняття спадщини, зокрема, поштою, що передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк - два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого 22 березня 2013 року ОСОБА_6

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, щоспадкоємець своєчасно спадщину не прийняла із-за збігу тяжких обставин - хвороби бабусі, дідусів та їх смерті, ці причини суд вважав поважними. Крім того, суд зазначив, що оригінал свідоцтва про смерть батька у позивача знаходився лише протягом одного місяця після його смерті, у зв'язку з чим вона фактично була позбавлена можливості подати документи щодо прийняття спадщини до нотаріальної контори.

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 (спадкоємець 2 черги) подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Апеляційний суд не звернув увагу на те, щопозивач знала про відкриття спадщини, а обставини, які б свідчили про поважність причин, пропуску строку для прийняття спадщини і були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, відсутні.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_11 подала заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити без змін оскаржуване судове рішення як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 760/1968/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Установлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася з ? частини квартири АДРЕСА_1.

11 грудня 2015 року, тобто через два роки після закінчення строку на прийняття спадщини, ОСОБА_4 звернулась до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим 11 грудня 2015 року нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 посилалася на те, що спадщину своєчасно не прийняла через тривалу хворобу, а згодом і смерть, бабусі ОСОБА_7 та дідуся ОСОБА_8, за якими вона здійснювала догляд.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців.

Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Суд першої інстанції на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених доказів, керуючись положеннями статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України вважав, що причини, на які посилалася ОСОБА_4 як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба та смерть близьких їй людей, а також відсутність оригіналу свідоцтва про смерть батька, не можуть бути визнані поважними у розумінні статті 1272 ЦК України, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, визначаючи ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення її позовних вимог, оскільки обставини, на які посилалась позивач, не дають підстав уважати їх об'єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини.

Установивши, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року скасувати.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 17 червня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіВ. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило