Справа №203/3517/18
Провадження №2/0203/258/2019
15.01.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
05 жовтня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі також зареєстровано відповідача (чоловік), який у ній не мешкає більше трьох років без поважної причини. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою (а.с.а.с. 2, 3).
У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, пояснивши, що є власницею квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі зареєстровано відповідача (чоловік), який у ній не мешкає більше трьох років без поважної причини. Шлюб носить лише формальний характер. Сторони не ведуть спільного господарства. Відповідач поїхав до Російської Федерації і постійно мешкає на Сахаліні.
Відповідач до суду не зявився, звернувшись до суду з нотаріально посвідченою заявою про розгляд справи за його відсутності. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
15 січня 2019 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 13).
У квартирі від 07.02.2000 року також зареєстровано відповідача (чоловік позивачки) (а.с. 14).
Відповідач за вказаною адресою не мешкає без поважної причини понад один рік, про що свідчать відповідний акт про непроживання, а також нотаріально посвідчена заява відповідача, згідно з якою він поїхав і повертатися в Україну не збирається (а.с. 14).
Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно зі статтею 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.
У відповідності зі статтею 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За правилами, встановленими частиною 2 статті 405 ЦК, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі, що належить позивачці на праві власності, понад рік, отже згідно з приведеною нормою втратив право користування житлом за місцем реєстрації. При цьому наявність домовленості між сторонами з приводу строку відсутності відповідача судом не встановлено.
Таким чином, факт реєстрації відповідача у спірній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивачки у користуванні власністю, отже позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 280 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №3 у будинку №49 по вулиці Шмідта в місті Дніпрі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 16 січня 2019 року.
Суддя М.О. Католікян