Житомирський апеляційний суд
Справа №282/110/14-ц Головуючий у 1-й інст. Замега І. І.
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2014 року під головуванням судді Замеги І.І.

у цивільній справі №282/110/14-ц за позовом ОСОБА_3 в інтересах: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83 до Державного підприємства "Новочорторийське" про визнання права на безоплатну частку державного майна при приватизації, -

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року позивачі, через свого представника ОСОБА_3, звернулись до суду з позовом. Просили визнати за ними право на безоплатну передачу частки державного майна, в тому числі земельної частки (паю) при приватизації ДП «Новочорторийське». В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики № 508 від 15 серпня 2008 року на базі структурного виробничого підрозділу Новочорторийського державного аграрного технікуму було створене державне підприємство «Новочорторийське». На виконання цього наказу було проведено розподіл майна між Новочорторийським ДАТ та ДП «Новочорторийське», а також було проведено звільнення та переведення працівників у відповідності до законодавства. Позивачі перебували у трудових стосунках з Новочорторийським ДАТ, працювали у вказаному господарстві та вийшли на пенсію ще до його реорганізації в ДП «Новочорторийське».

Постановою КМУ №127 від 23.02.2011 року „Про затвердження переліку підприємств, що підлягають приватизації відповідно до ЗУ „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" ДП „Новочорторийське" включено до переліку підприємств, що підлягають приватизації. Право на пільгове придбання акцій, мають працівники підприємств (організацій), майно яких приватизується, а також прирівняні до них особи: колишні працівники таких підприємств (організацій), які вийшли на пенсію, звільнені у зв'язку із скороченням чисельності або штату і не працюють з моменту звільнення в інших суб'єктів господарювання різних форм власності, особи, які мають право відповідно до законодавства повернутися на попереднє місце роботи на зазначеному підприємстві (організації), працівники, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, а також працівники соціально-культурних та лікувально-оздоровчих закладів, що приватизуються у складі підприємств (організацій), на балансі яких вони перебувають. Тому вважали, що вони, як колишні працівники підприємства, що приватизується, мають право на безоплатну передачу частки державного майна при приватизації ДП „Новочорторийське". Проте, коли вони звернулись до відповідача про визнання їх права на безоплатну передачу частки державного майна при приватизації, їм було відмовлено з тих мотивів, що дане питання повинно розглядатись в судовому порядку та рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду. Тому змушені були звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_84, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_85, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83 - право на безоплатну передачу частки державного майна, в тому числі земельної частки (паю), при приватизації Державного підприємства «Новочорторийське».

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області просить рішення суду скасувати і ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема зазначає, що позивачі не мали законного права на визнання за ними права на безоплатну передачу частки державного майна в тому числі земельної частки (паю) при приватизації ДП «Новочорторийське». Оскільки відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики № 508 від 15 серпня 2008 року на базі структурного підрозділу Новочорторийського державного аграрного технікуму було створено державне підприємство «Новочорторийське». На виконання цього наказу було проведено розподіл майна між Новочорторийським ДАТ та ДП «Новочорторийське», а також було проведено звільнення та переведення працівників у відповідності до законодавства. Позивачі перебували у трудових стосунках з Новочорторийським ДАТ та вийшли на пенсію ще до його реорганізації в ДП «Новочорторийське». Тому відповідач цілком вмотивовано відмовив позивачам у безоплатній передачі частки державного майна при приватизації, так як у позивачів не виникло такого права, оскільки зазначені особи своєчасно не були внесені в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Крім того, відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308, розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Житомирської області уповноважено Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі по справі, перебували у трудових стосунках з Новочорторийським ДАТ, а саме: працювали у вказаному господарстві, деякі з них вийшли на пенсію, ще до його реорганізації в ДП „Новочорторийське". Зазначених обставин не заперечував в суді першої інстанції і представник відповідача.

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики №508 від 15 серпня 2008 року на базі структурного виробничого підрозділу Новочорторийського державного аграрного технікуму, було створено державне підприємство "Новочорторийське".

На виконання цього наказу було проведено розподіл майна між Новочорторийським ДАТ та ДП "Новочорторийське", а також проведено звільнення і переведення працівників на роботу у відповідності до законодавства, що регулює трудові відносини.

Постановою КМУ №127 від 23.02.2011 року „Про затвердження переліку підприємств, що підлягають приватизації відповідно до ЗУ „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" ДП „Новочорторийське" включено до переліку підприємств, що підлягають приватизації.

Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, передбачено, що фізична чи юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч.3 ст.25 Земельного Кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних підприємств, землі у приватну власність працівникам державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа передаються безоплатно.

У відповідності до ч.1 ст.3 Закону України „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі", право на пільгове придбання акцій, мають працівники підприємств (організацій), майно яких приватизується, а також прирівняні до них особи: колишні працівники таких підприємств (організацій), які вийшли на пенсію, звільнені у зв'язку із скороченням чисельності або штату і не працюють з моменту звільнення в інших суб'єктів господарювання різних форм власності, особи, які мають право відповідно до законодавства повернутися на попереднє місце роботи на зазначеному підприємстві (організації), працівники, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, а також працівники соціально-культурних та лікувально-оздоровчих закладів, що приватизуються у складі підприємств (організацій), на балансі яких вони перебувають.

Висновки суду в частині вимог щодо визнання права на безоплатну частку державного майна при приватизації прав апелянта не зачіпають. У зв»язку з цим апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в цій частині вимог скасуванню не підлягає.

Разом з тим, визнаючи за позивачами право на земельну частку (пай) суд не врахував наступного.

Відповідачем в даній справі зазначено Державне підприємство "Новочорторийське".

В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1)перебування в членах КСП на час паювання; 2)включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3)одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України, а згодом - до Держгеокадастру України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування.

З огляду на викладене належним суб'єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року №308, розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Житомирської області уповноважено Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.

В абзаці четвертому пункту 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз'яснено, що позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки(паю) в натурі, тощо.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки до участі у справі Головне управління Держгеокадарстру у Житомирській області залучено не було, то є всі підстави вважати, що рішенням суду в цій частині зачіпаються права та охоронюваний законом інтерес цієї юридичної особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року у справі № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», що визначено як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до обмеження права Головного управління Держгеокадастру щодо участі у розгляді даної справи.

За наведених обставин та відповідно до положень п.4 ч.3 ст.376 ЦПК рішення суду в частині вимог про визнання права на земельну частку (пай) підлягає скасуванню з ухваленнням в цій частині вимог нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задоволити частково.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2014 року в частині вимог про визнання права на земельну частку (пай) при приватизації Державного підприємства «Новочорторийське» скасувати, ухваливши в цій частині вимог нове рішення - про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.