ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/333/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Чебан О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/13542/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04 грудня 2018 року в складі судді Карплюка О.І. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив, з посиланням на положення Закону України «Про захист прав споживачів» визнати недійсним Генеральний договір про надання кредитних послуг № 885/5-ГД2 від 4 березня 2008 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 4 березня 2008 року між ним та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № 885/5-ГД2, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати йому кредитні кошти в розмірі 40 000 доларів США, терміном до 1 березня 2020 року під 14,2% річних. Позивач вважав, що умови кредитного договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема при укладенні договору йому не було надано в повному обсязі в письмовій формі необхідну інформацію щодо умов кредитування, щодо розміру загальної вартості кредиту, його вартісну величину, тобто не вказано ціну фінансової послуги, що є істотною умовою договору, тому вказана умова сторонами при укладенні кредитного договору залишилася не узгодженою. На думку позивача, умови кредитного договору фактично обмежують його права як позичальника коштів, що суперечить принципу рівності сторін у договорі. Позивач посилався, що оскільки спірний правочин був укладений з використанням нечесної підприємницької практики, тому з цих підстав має бути визнаний недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу вважає, що судом невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. На думку апелянта, суд прийшов до необґрунтованого висновку, що на момент укладення договору було дотримано чинні норми законодавства, оскільки сторонами спірного кредитного договору не було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, а банком не виконано усі імперативні норми та вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 2 ч.2 Закону України «Про іпотечне кредитування», тому з огляду на ці порушення це є підставою для застосування наслідків ст. 215 ЦК України і визнання даного кредитного договору недійсним, в зв'язку з недотриманням банком вимог закону щодо істотних умов договору, які є необхідним для його укладення. Крім того, судом не прийнято до уваги, висновки судово-економічної експертизи, за результатами якої очевидно встановлено недотримання банком вимог ст. ст. 526, 629 ЦК України та приховування реальної величини відсоткової ставки, розміру сум загальної вартості кредиту та розміру сум щомісячних платежів по відношенню до тих, які нібито були узгоджені і встановлені сторонами кредитного договору в його істотних умов. Всі ці порушення на думку апелянта свідчать про використання банком нечесної підприємницької практики, тому відповідно до ч. 6 ст. 19 закону України «Про захист прав споживачів цей правочин є недійсним з огляду ще й на положення ст. 230 ЦК України.

Тому з огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_4 просив скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2018 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що 04 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 885/5-ГД2, відповідно до умов якого банк надає ОСОБА_4 кредит в межах загального ліміту, що встановлюється в базовій валюті долар США в сумі 40 000, протягом періоду з 4 березня 2008 року по 1 березня 2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,2 % річних. Кредит може надаватись на різні цілі, конкретна сума, що надається за цим договором, визначається у додаткових угодах до цього Договору. Кредит повинен бути повністю повернутий кредитору у кінцеві терміни, що визначаються у Додаткових угодах до цього договору, але в будь-якому разі не пізніше останнього дня Строку дії загального ліміту кредитування. Конкретні умови кредитування, зокрема валюта, сума, мета, строк, форма надання грошових коштів, розмір процентної ставки та спосіб погашення зобов'язання визначаються Додатковими угодами, які є невід'ємними частинами договору, які і визначають конкретні умови кредитування.

В цей же день 04 березня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 885/6-302 РК2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № 885/5-ГД2, за умовами якої кредитор надає позичальнику кредит на поточні витрати в сумі 40 000 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 % річних, кредит надається на строк з 4.03.2008 року по 1.03. 2020 року включно, повернення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 278 доларів США не пізніше 5 числа кожного місяця та з кінцевим терміном погашення за кредитом не пізніше 1.03.2020 року. Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в Додатку № 1 до Додаткової угоди.

Даний додаток № 1 до додаткової угоди

підписано представником банку та позичальником.

Банк свої зобов'язання за додатковою угодою № 885/6-302 РК2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № 885/5-ГД2 від 04 березня 2008 року виконав та надав позичальнику кредитні кошти в сумі 40 000 доларів США.

Вказані обставини підтверджуються кредитним договором, додатковим договором до кредитного договору, договором іпотеки та іншими матеріалами справи.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаних повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ).

Із ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» слідує, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Частинами 1, 3 статті 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між АКБ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_4 Генеральний договір про надання кредитних послуг № 885/5-ГД2 від 4 березня 2008 року містить встановлені законом реквізити, а сторони в письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, які визначають суть кредитних правовідносин.Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. ОСОБА_4 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного правочину по Генеральному договору та в подальшому виконував його умови.

При цьому, за п. 5 Основних положень Генерального договору сторони досягли згоди, що конкретні умови кредитування, зокрема валюта, сума, мета, строк форма надання грошових коштів, розмір процентної ставки та спосіб погашення зобов'язання визначаються Додатковими угодами, які є невід'ємними частинами договору, які і визначають конкретні умови кредитування.

Отже, вказані умови кредитування не визначаються умовами Генерального договору, який позивач просить визнати недійсним, а такі умови кредитного договору встановлені додатковою угодою № 885/6-302 РК2 від 04 березня 2008 року та Додатком № 1 до Додаткової угоди, в якому наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту, підписані позичальником.

Однак позичальник Додаткову угоду № 885/6-302 РК2 від 04 березня 2008 року та Додатком № 1 до Додаткової угоди взагалі не оскаржує, хоча саме в цих правочинах визначено умови кредитного договору, які на думку позивача не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та саме при укладенні цієї додаткової угоди позивач мав отримати відповідну інформацію щодо кредиту.

За таких обставин вбачається, що ОСОБА_4 при укладенні спірного Генерального договору про надання кредитних послуг діяв свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси, прийняв рішення про вибір банку та вступив з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочину і умови. Конкретні умови кредитування, зокрема валюта, сума, мета, строк форма надання грошових коштів, розмір процентної ставки, сукупна вартість кредиту та спосіб погашення зобов'язання визначались Додатковими угодами, а не генеральним договором, а тому підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним не встановлено.

При цьому, у справі відсутні докази того, що банк включив до Генерального договору про надання кредитних послуг несправедливі умови, сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а позивач був введений в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Посилання ОСОБА_4 на висновок судової економічної експертизи, за результатами якої на думку апелянта встановлено недотримання банком вимог ст. ст. 526, 629 ЦК України та приховування реальної величини відсоткової ставки, розміру сум загальної вартості кредиту та розміру сум щомісячних платежів суд не приймає до уваги, оскільки даний висновок експерта стосується Додаткової угоди № 885/6-302 РК2 від 4 березня 2008 року та Додатком № 1 до Додаткової угоди, які не оспорюються апелянтом.

При цьому, висновок експерта носить правовий характер в частині висновку щодо невідповідності кредитного договору Закону України «Про захист прав споживачів», а це не є компетенцією експерта.

З вищевказаних підстав слід відхилити і інші доводи апеляційної скарги, так як вказані твердження апелянта спростовуються вищенаведеними обставинами справи та дослідженими в суді доказами і матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2018 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В.Спірідонова