ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/874/18 Номер провадження 22-ц/814/165/19Головуючий у 1-й інстанції Киричок С.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М,

За участю секретаря судового засідання: Діхтяр Т.В.

Позивача: ОСОБА_2,

Представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області, з участю третьої особи - ОСОБА_5, про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2018 року, ухвалене у період часу з 14:31:04 до 14:56:12 год. під головуванням судді Киричок С.А., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В травні 2018 року звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та стягнення в подвійному розмірі сплачених за автомобіль коштів. Після уточнення позовних вимог просив визнати недійсним договір купівлі-продажу №5345/2017/734592 транспортного засобу від 02 грудня 2017 року та стягнути в солідарному порядку з відповідачів кошти за придбаний автомобіль в подвійному розмірі в сумі 256798 грн. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 02 грудня 2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, згідно п.1.1 якого продавець зобов'язався передати у власність покупця транспортний засіб марки OPEL VECTRA, 2008 року випуску, колір синій, номер кузова НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_4, зареєстрований за продавцем 06 липня 2017 року підрозділом МВС ССЦ 5345. Відповідно до п.1.2 даного договору продавець гарантував, що майно, яке є предметом продажу за даним договором належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, не перебуває в заставі та не являється предметом спору в суді. 18 грудня 2017 року позивачу стало відомо про те, що даний автомобіль знаходиться в заставі, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. На думку позивача відповідач ОСОБА_4 навмисно не повідомив його про те, що автомобіль знаходиться під обтяженням та домовився з співвідповідачем про те, щоб останній при перевірці даних договору навмисно не перевіряв його в частині обтяжень автомобіля. Викладені обставини свідчать, що правочин відносно автомобіля вчинений під впливом обману.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Не погоджується з висновками місцевого суду з приводу того, що відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним.

Вказує на те, що відповідач знав, що автомобіль є під обтяженням і навмисно не повідомив йому про цей факт, чим ввів його в оману.

При оформленні договору купівлі-продажу 02 грудня 2017 року навмисно не перевіряв знаходження автомобіля під обтяженням в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно постанови КМУ №1388 від 07 вересня 1998 року.

ОСОБА_2 вказує на те, що 18 грудня 2017 року йому стало відомо про те, що даний автомобіль знаходиться в заставі, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який був наданий Херсонською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи».

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відповідач РСЦ МВС України в Полтавській області надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Вказує на те, що ОСОБА_2, купуючи автомобіль у ОСОБА_4, звернувся до компетентного державного органу, до повноважень якого належить перевірка наявності заборони на відчуження та право відмови у реєстрації автомобіля на нового власника у разі наявності такої заборони. Цей орган в день укладення угоди перевірив відсутність будь-яких обмежень чи заборон та можливості оформлення його на нового власника та здійснив його перереєстрацію.

Посилається на те, що Порядком не передбачено за якими саме параметрами пошуку має відбутися перевірка транспортного засобу по реєстру МВС та іншими ресурсами.

Відповідач наголошує на тому, що в сенсі наведених ним норм Закону, за відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього автомобіля на день його придбання, новий його власник ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, який набуває право власності на таке рухоме майно.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 02 грудня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, який оформлено та підписано сторонами в Сервісному центрі 5345 РСЦ МВС в Полтавській області. Перевірку відповідності інформації, внесеної до договору документам, які надані сторонами договору здійснив працівник сервісного центру ОСОБА_7.

Згідно витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №54207211 та №54207209 від 02 грудня 2017 року за параметрами запиту: номер об'єкта НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_4» та «тип особи: фізична особа. ОСОБА_4 (укр) НОМЕР_2» інформація в Державному реєстрі відсутня.

Відповідно до витягу №54360428 від 18 грудня 2017 року за параметрами запиту «тип особи: фізична особа ОСОБА_2 (укр.)», «Номер об'єкта: НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_5» знайдено запис про обтяження: заставу рухомого майна, об'єкт обтяження OPEL VECTRA 2.2, номер об'єкта НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_6, боржник ОСОБА_8. Обтяження зареєстровано 25 листопада 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено факту введення продавцем ОСОБА_4 його в оману, оскільки обтяження накладено не за зобов'язаннями останнього, а взагалі третьої особи, а докази того, що відповідач знав та умисно не повідомив позивача про наявність обтяжень транспортного засобу, суду не надано.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Суд апеляційної інстанції вважає висновки місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог такими, що суперечать вимогам матеріального права та наявним в матеріалам справи доказам.

За змістом частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Тобто, правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які вливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила би у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до пунктів 12, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Станом на момент укладення договору купівлі-продажу між сторонами були здійснені електронні запити до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Так, згідно витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №54207211 та №54207209 від 02 грудня 2017 року було встановлено відсутність записів про обтяження автомобіля. У подальшому ці витяги були анульовані.

З цих обставин вбачається, що продавець не намагався ухилитися від проведення перевірки обтяження автомобіля, що свідчить про відсутність в його діях умислу на обман ОСОБА_2, як покупця транспортного засобу.

У зв'язку з цим, висновки місцевого суду в тій частині, що позивачем не доведено факту укладення договору внаслідок введення його в оману відповідачем, є обґрунтованим.

Однак місцевий суд не звернув увагу, що відповідно з вимогами ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач крім ст. 230 ЦК України зазначив, про невідповідність укладеного договору вимогам ст . 203, . 215 ЦК України, які є самостійними підставами для визнання правочину недійсним.

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України, Порядком державної реєстрації (перерестрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотициклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотокалясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388, з подальшими змінами і доповненнями.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно умов договору (п.1.2) продавець ОСОБА_4 надав гарантії того, що майно, яке є предметом продажу за даним Договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору в суді.

Відповідно до норми ст. 659 ЦК України кореспондується обов'язок продавця попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного утримання, користування тощо).

Апеляційний суд звертає увагу натой факт, що ОСОБА_4 був власником автомобіля з 06 липня 2017 року, у той час як обтяження зареєстровано 25 листопада 2013 01:56:37 №14029154, задовго до придбання автомобіля відповідачем.

Відповідно до абз. 3 п. 15 Порядку до державної реєстрації (перерестрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотициклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотокалясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388: У разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні. Пункт 15 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ N 687 ( 687-2016-п ) від 05.10.2016.

Таким чином враховуючи встановлені факти, що на час здійснення договору купівлі - продажу спірного автомобіля він перебував в заставі, та в Державному реєстрі обтяжень існує відповідний запис, що його відчуження не могло бути здійснено без згоди обтяжувача майна, який такої згоди не надавав, суд апеляційної інстанції вважає, що вчинений правочин є недійсним, оскільки вчинений всупереч вимог закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсність правочину не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З умов договору купівлі-продажу (а.с.6) вбачається, що його сторони домовилися про вартість придбаного транспортного засобу в сумі 128399 (сто двадцять вісім тисяч триста дев'яносто дев'ять) гривень 00 копійок.

Саме така сума підлягає поверненню позивачу внаслідок застосування реституції визнаного недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, а покупець майна зобов'язаний повернути продавцю отриманий автомобіль.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Судом апеляційної інстанції надано відповіді на доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом норм матеріального права,зокрема ст. 215, 230 ЦК України, про що зазначено вище.

Щодо застосування наслідків недійсності правочину стягнення подвійної суми вартості автомобіля.

У відповідності з вимогами ст. 632 ЦК України. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом .

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З укладеного між сторонами договору п. 3. слідує, що сторони визначили вартість автомобіля в розмірі 128399 грн. ( а. с. 6).

Жодних доказів про те, що сторони домовилися про іншу вартість автомобіля матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про заниження у договорі вартості автомобіля належними доказами не підтверджено.

Оскільки судом не було встановлено наявність підстав для застосування вимог ст. 230 ЦК України відсутні підстави для стягнення з відповідача подвійної суми вартості автомобіля.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційний розгляд справи проводиться на підставі доказів, які сторони подали до місцевого суду.

Право суду апеляційної інстанції самостійно проводити збір нових доказів законом обмежено. Сторони не заявляли жодних клопотань щодо з'ясування судом апеляційної інстанції нових обставин та відповідно встановлення нових фактів чи витребування нових доказів у справі.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги та встановлення нових обставин у справі.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Внаслідок продажу ОСОБА_9 автомобіля, який перебуває у заставі, та наявність норм матеріального права, які забороняли вчинення даного правочину без згоди обтяжувача, законодавча заборона здійснення перереєстрації цього автомобіля, свідчить про недійсність укладеного правочину та порушення прав позивача у справі

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2018 року, з ухваленням нового, про часткове задоволення позовних вимог.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу №5345/2017/734592 від 02 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід визнати недійсним.

Оскільки позивач у справі порушує питання про стягнення на його корись сплачених грошових коштів необхідно застосувати правила двосторонньої реституції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість автомобіля в сумі 128399 (сто двадцять вісім тисяч триста дев'яносто дев'ять) гривень 00 копійок.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 автомобіль OPEL VECTRA 2.2, номер об'єкта НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_6, після отримання суми його вартості згідно умов договору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області - слід відмовити за безпідставністю, оскільки державний реєстратор не може бути належним відповідачем в даній справі.

Жодних самостійних вимог щодо незаконності дій Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області позивачем не заявлялися.

Враховуючи висновок суду про скасування судового рішення та часткове задоволення позовних вимог і апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Понесені ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2567 гривень 98 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції та 3851 гривні 97 копійок за розгляд справи апеляційним судом слід відшкодувати за рахунок відповідача ОСОБА_4, пропорційно сумі задоволення позовних вимог. Таким чином з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягненню підлягають 3209 гривень 97 копійок.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2018 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу №5345/2017/734592 від 02 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 вартість автомобіля в сумі 128399 (сто двадцять вісім тисяч триста дев'яносто дев'ять) гривень 00 копійок.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 автомобіль OPEL VECTRA 2.2, номер об'єкта НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_6, після отримання суми його вартості згідно умов договору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3209 гривень 97 копійок в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 січня 2019 року.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Г.Л. Карпушин Л.М. Хіль