Апеляційний Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року

м Черкаси

Справа 707/2623/18 провадження № 22-ц/793/496/19

Категорія: 351000000

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретар Анкудінов О.І.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1;

зацікавлена особа - Центральний відділ державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області;

стягувачі: ОСОБА_2;

Моторне (транспортне) страхове бюро України

представник заінтересованої особи - Яворський Олександр Миколайович

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року (постановлену в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області під головуванням судду Соколишеної Л.Б. 28 січня 2019 року о 17:26) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Черкаського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 20 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в :

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Черкаського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 20 листопада 2018 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 28 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Яворським О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 396378 грн. 30 коп. та судового збору у розмірі 3963 грн. 78 коп. на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2/707/285/16 від 18 квітня 2016 року № 50994888 та 25 жовтня 2017 року про стягнення боргу у розмірі 53020 грн. на користь МТСБ України за виконавчим листом 2707/510/17 від 29 червня 2017 року № 54991329.

Постановою державного виконавця від 07 листопада 2016 року Решетняк В.Г. встановлено проводити утримання у розмірі 20% із заробітної плати боржника до повного погашення боргу у розмірі 440 446,28 грн., проте, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо стягненої суми із заробітної плати боржника.

31 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Яворським О.М. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень № 50994888 та № 54991329 в одне за № 55037872, в межах якого 20 листопада 2018 року головним державним виконавцем Яворським О.М. було проведено опис та арешт майна, яке знаходиться за місцем його реєстрації та проживання, як боржника, а саме: АДРЕСА_1.

Вважає, що дії головного державного виконавця є протиправними, оскільки у постанові про опис та арешт майна від 20 листопада 2018 року відсутні відомості щодо назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування стягувача - юридичної особи; строк і порядок оскарження постанови.

Копії постанови йому надано не було.

Зазначає, що у ЗУ «Про виконавче провадження» визначено перелік майна, на яке не може бути звернено стягнення, проте до акту опису та арешту вважає неправомірно внесено телевізор марки Samsung, чорного кольору серії 4Е32J5500А4ХUА, ТV тюнер марки Вiton, чорного кольору, телевізор марки Нisense, чорного кольору, модель LL032V68N, ноутбук марки Samsung, чорного кольору, марки NР 300ESL.

У його користуванні залишено телевізор та комп'ютер в неробочому стані, хоча тюнер є невід'ємною частиною телевізора, без якого той не придатний до використання.

Просив визнати дії головного державного виконавця Черкаського РВ ДВС ГТУЮ Яворського О.М. щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 20 листопада 2018 року за виконавчим провадженням № 55037872 неправомірними та зобов'язати скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 20 листопада 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що державний виконавець діяв правомірно, не порушуючи вимог закону, описане майно не вилучалося державним виконавцем, а знаходиться на зберіганні у заявника, тобто останній має можливість користуватися ним, а тому права його не порушені.

Крім того, заявник поставив свій підпис в оскаржуваній ним постанові. Жодних зауважень або заперечень ним викладено у постанові не було, щодо справності чи несправності описаного майна боржник не зазначав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 14 лютого 2019 року, ОСОБА_1 вважаючи, що суд не всебічно перевірив усі обставини по справі та застосував норми матеріального та процесуального права, які не підлягали застосуванню до правовідносин, які склалися між сторонами, просив ухвалу від 28 січня 2019 року скасувати, постановити нове рішення по даній справі, яким задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що виконавчі дії проводяться за зведеним виконавчим провадженням, про що в постанові не зазначено та відсутня дата об'єднання виконавчих проваджень в одне, не зазначено строк та порядок оскарження постанови.

Крім того, суддею, на думку скаржника, підтверджено факт того, що державним виконавцем описане майно, яке не підлягає стягненню.

Заявнику не було роз'яснено право запропонувати майно, на яке можливо проводити стягнення у першу чергу, тоді коли державному виконавцю було відомо про те, що необхідно залишити комп'ютер та телевізор на сім'ю.

У матеріалах виконавчого провадження на день проведення опису та арешту майна боржника, відсутні відомості щодо стягненої суми із заробітної плати боржника, що не було також взято судом до уваги.

Крім того, копії постанови скаржнику надано не було, вона отримана з власної ініціативи за заявою від 21.11.2018 року на особистому прийомі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року, у зв'язку із усуненням недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 03 квітня 2019 року на 15:00 год. з повідомленням учасників справи про її розгляд та викликом в судове засідання.

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області - Яворського О.М., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 28 квітня 2016 року старшим державним виконавцем Черкаського РВ ДВС ГТУЮ Яворським О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 396378,30 грн. та судового збору в розмірі 3963,78 грн. на користь ОСОБА_2 та про стягнення боргу в розмірі 53020 грн. на користь МТСБУ.

31 жовтня 2017 року старшим державним виконавцем Черкаського РВ ДВС ГТУЮ Яворським О.М. винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень в одне за № 55037872.

Згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20 листопада 2018 року по зведеному виконавчому провадженню № 55037872 головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Яворським О.М. при примусовому виконанні стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб постановлено описати та накласти арешт на 20 одиниць майна, що належить боржнику (а.с. 7 - 9).

На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування, а саме: не псувати, не дарувати, не відчужувати. Відповідальним зберігачем призначено ОСОБА_1 (п. п 2, 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Статтею 48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Виходячи з наведених норм законодавства, слід дійти висновку, що виконавцем має накладатися арешт на конкретне майно боржника, а також грошові кошти, що знаходяться на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах в межах суми заборгованості.

Згідно з п. 7 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Дослідивши оскаржувану постанову, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що в ній зазначені всі необхідні реквізити, а саме: вказано, що постанова винесена 20 листопада 2018 року у зведеному виконавчому провадженні (ЗВП) № 55037872 у с. Будище головним державним виконавцем Черкаського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Яворським О.М.; зазначено відомості про боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та адреса його проживання - АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_1. Оскільки виконавче провадження є зведеним, в якості стягувача зазначено: «фізичні та юридичні особи», що не протирічить чинному законодавству України.

Дана постанова містить мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову, резолютивну частину із зазначенням описаного майна, що належить боржнику, на яке накладено арешт, а саме вказані назви 20 описаних предметів та їх відмінні ознаки та зазначено, що вказані предмети належать боржнику ОСОБА_1

Пунктами 2 - 3 резолютивної частини Постанови визначено, що на описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користування ним: не псувати, не дарувати, не відчужувати та призначено відповідальним зберігачем та попереджено його про кримінальну відповідальність ОСОБА_1

В п. 4 резолютивної частини Постанови зазначено, що копію постанови про опис та арешт майна надати сторонам виконавчого провадження та зберігачу під чим стоїть підпис ОСОБА_1

Також в ній зазначено, що сторонам виконавчого провадження або заставодержателю роз'яснена можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця.

Постанова підписана стягувачем, боржником, понятими, а також головним державним виконавцем Яворським О.М. та скріплена печаткою.

Таким чином, з оскаржуваної постанови вбачається, що в ній зазначений номер зведеного виконавчого провадження та вказано, що стягувачами є фізична та юридична особи, ОСОБА_1 був присутнім під час проведення опису майна та не вказував в постанові жодних заперечень як щодо описаного майна, так і того, що йому в користування залишили телевізор та комп'ютер в неробочому стані. Окрім того, все описане майно залишилось в його користуванні.

В підтвердження вимог скарги на дії державного виконавця та апеляційної скарги щодо неробочого стану залишених йому речей, а саме телевізора та комп'ютера, ОСОБА_1 не надано жодного доказу як суду першої так і апеляційної інстанції.

Щодо не зазначення в оскаржуваній постанові назви документу з посиланням на орган, який його видав, стягувача та боржника, то, за наявності номеру зведеного виконавчого провадження, даних боржника та представника стягувача за довіреністю ОСОБА_6, дані обставини не можуть слугувати підставою для її скасування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в постанові не вказаний порядок її оскарження не заслуговують на увагу, оскільки п. 5 резолютивної частини Постанови зазначено про те, вона може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Щодо посилання скаржника на те, що йому не була надана копія оскаржуваної постанови, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 4 - 5 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Тобто, вимоги про направлення копії постанови про опис та арешт майна в день винесення постанови сторонам виконавчого провадження законодавством не визначена, при цьому самим скаржником стверджувалося, що копію постанови ним отримано 21 листопада 2018 року, тобто на наступний день після її винесення.

При цьому, п. 12 розділу VIII «Інструкції з організації примусового виконання рішень» визначено, якщо опис і арешт майна здійснюються за участю сторін виконавчого провадження (їх представників), постанова про опис та арешт майна (коштів) складається в трьох примірниках. Перший примірник залишається у провадженні виконавця, інші - видаються під підпис сторонам виконавчого провадження.

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім при проведені опису його майна та, відповідно, поставив свій підпис про те, що він отримав копію постанови про опис та арешт майна.

Інші аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки боржника, державного виконавця, стягувачів, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак