Провадження № 22-ц/4808/457/19
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника ПАТ «Універсал Банк» Бойчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович, ПАТ "Універсал Банк", суб'єкт оціночної діяльності фізична особа-підприємець Кушнір Олег Вікторович на дії приватного виконавця в частині визначення ринкової вартості майна та визнання звіту про оцінку майна таким, що не підлягає використанню за призначенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Шамотайлом О.В. 30 січня 2019 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця,

в с т а н о в и в :

23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подано скаргу на дії приватного виконавця в частині визначення ринкової вартості майна та визнання звіту про оцінку майна від 01.10.2018 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5, таким, що не підлягає використанню за призначенням.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра О.В. перебуває виконавче провадження № 57023133 про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк». 10 жовтня 2018 року на адресу місця її проживання надійшов рекомендований лист, який містив повідомлення приватного виконавця Кушніра О.В. про результат визначення ринкової вартості майна арештованих нежитлових приміщень, площею 313,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1. За даними висновку вартість вказаного майна складає 5 967 770 грн. Однак, суб'єктом оціночної діяльності при проведенні оцінки в період з 01.10.2018р. по 01.10.2018р. огляд оцінюваного об'єкту не проводився взагалі, що свідчить про необ'єктивність, недостовірність та заниження вартості майна. Фотознімки, долучені суб'єктом оціночної діяльності, виконано самим власником об'єкту ще у 2017 році та вони використовувались у інтернет-оголошеннях для добровільного продажу об'єкта застави. У висновку про вартість майна відсутня інформація про джерело отримання інформації про подібне майно. Із вказаного слідує, що при проведенні оцінки суб'єктом оціночної діяльності використані неналежні аналоги про подібне майно, що у свою чергу призвело до визначення недостовірної ринкової вартості, що є прямим порушенням пункту 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

Крім того, нею було замовлено оцінку вказаного об'єкту нерухомості у акредитованого суб'єкта оціночної діяльності TOB «Aтлант-Укргруп», згідно висновку якого ринкова вартість вказаного об'єкту нерухомого майна станом на 17.10.2018 року становить 6 622 691 грн. При визначенні ринкової вартості об'єкту нерухомого майна застосовано два методи, передбачені законодавством. Ринкова вартість, що визначена суб'єктом оскарження, є суттєво нижчою, що може призвести до значної шкоди у випадку реалізації майна заявника з прилюдних торгів та є порушенням її прав та інтересів.

Просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра О.В. щодо визначення вартості (за звітом незалежної оцінки від 01.10.2018 року) і передачі майна на реалізацію неправомірними. Визнати звіт про незалежну оцінку вартості арештованих нежитлових приміщень від 01.10.2018 року таким, що не підлягає використанню за призначенням (а.с.1-5).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено. (а.с.129-136)

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на недоведеність та неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що оцінка нерухомого майна, здійснена суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5, не відповідає Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні» та Національним стандартам №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та №2 «Оцінка нерухомого майна». Так, у випадку складання звіту про оцінку майна без його фактичного огляду, на думку апелянта, така оцінка вважається недійсною та не підлягає використанню за призначенням, чого судом не враховано при постановленні ухвали. Розділ 8 п.1 оспорюваного звіту містить посилання на те, що об'єкт оцінки проінспектовано суб'єктом оціночної діяльності особисто, що не відповідає дійсності. Також у висновку про вартість майна відсутня інформація про джерело отримання інформації про подібне майно, з чого слідує, що при проведенні оцінки використані неналежні аналоги про подібне майно, що призвело до визначення недостовірної ринкової вартості.

Суд безпідставно не прийняв до уваги як доказ інформацію з носія відеоспостереження, вважаючи, що відео не відображає всього приміщення. Не взято до уваги і те, що ракурс зазначеної камери повністю охоплює вхід до приміщення. Іншого входу у приміщення немає, про що свідчить технічний паспорт приміщення, долученого до матеріалів справи.

Посилання суду на постанову Великої палати ВС від 13.03.2018 року у справі №914/881/17 також є безпідставним, оскільки Верховний суд висловлював свою позицію щодо позовного провадження, у якому підставою позову було оскарження звіту про оцінку. У даній справі розглядається питання оскарження дій державного виконавця в частині визначення ринкової вартості майна та визнання звіту про оцінку майна таким, що не відповідає використанню за призначенням. Тому суд зобов'язаний розглядати справу в межах заявлених вимог, а відмова в задоволенні скарги через позицію Великої палати Верховного Суду фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням принципу доступу до правосуддя. Крім того, статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному обсязі (а.с.142-147).

У відзиві на апеляційну скаргу суб'єкт оціночної діяльності ОСОБА_5 посилається на законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зазначив, що дії оцінювача ґрунтуються на вимогах закону в повній мірі, доказів на підтвердження своїх доводів та спростування висновків звіту, скаржниками не надано. Суть скарги полягає у тому, що ним не було проінспектовано об'єкт оцінки та помилково вибрано тільки порівняльний підхід визначення вартості оцінки, що не підлягає дійсності. Так, в процесі роботи над визначенням вартості об'єктів оцінки оцінювач, керуючись Національними стандартами та постановою приватного виконавця про надання йому письмового висновку про ринкову (ліквідаційну) вартість арештованого майна, прийшов висновку про коректність використання одного порівняльного із трьох існуючих підходів, так як він більшою мірою відображає ситуацію на ринку нежитлової нерухомості та є найбільш об'єктивним щодо даного об'єкта. Так, 01.10.2018 року ним проінспектовано об'єкт оцінки та здійснено його фотофіксацію, що підтверджується оригіналами фотографій, здійсненими власним фотоапаратом, що підтверджено належними доказами (скріншоти властивостей фотографій, рахунком-фактурою від 16.03.2010 року на купівлю фотоапарата та гарантійного талону на даний фотоапарат).

Скаржник вводить суд в оману, вказуючи на те, що дані фотографії ним взяті з мережі інтернет, адже ними не подано будь-яких доказів на підтвердження даного факту (адреси сайтів), а подані записи з відеокамер боржника не можуть слугувати належним доказом по справі, оскільки неможливо ідентифікувати належним чином дату та час відеозйомки. Власне і наявні оригінали фотографій у звіті про оцінку і є належними та допустимим доказом того, що оцінювачем було оглянуто об'єкт оцінки.

Оцінювач акцентує увагу суду на пункти 14,16 Національного стандарту №1 та зазначає, що оспорюваний звіт не містить недоліків, які б могли вплинути на достовірність оцінки майна. Він, як суб'єкт оціночної діяльності, має правову можливість на проведення незалежної оцінки нерухомого майна. Вибраний вид вартості обгрунтований та відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна. Крім того, його як оцінювача,попереджено про кримінальну відповідальність за подання завідомо неправдивого звіту з питань, викладених у постанові.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Інші заінтересовані особи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

У судове засідання апелянт ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7, а також заінтересовані особи: ОСОБА_3, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В., суб'єкт оціночної діяльності фізична особа-підприємець Кушнір О.В. не з'явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов'язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд виходив з положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст.ст. 15, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, пунктів 32-35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17, а також того, що доказів, які б підтверджували непроведення суб'єктом оціночної діяльності огляду оцінюваного об'єкту під час оцінки в період з 01.10.2018 по 01.10.2018 року всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України заявником не надано. Приватний виконавець діяв відповідно до закону в межах наданих йому повноважень, а зміст скарги фактично зводиться до незгоди з визначеною вартістю майна (об'єкту нерухомості). За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частин 1-3 та 5 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Експерт несе кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження, про що він має бути попереджений виконавцем. Збитки, завдані сторонам внаслідок видачі завідомо неправдивого висновку, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. За недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

Як зазначено у п.8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

За змістом ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (Визначення вартості майна боржника. Оцінка майна боржника) визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визначає, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Аналіз вищенаведених норм матеріального права свідчить про те, що у випадку, коли учасник виконавчого провадження не погоджується зі звітом суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, вказаний звіт підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ст.447 ЦПК України, оскільки визначення оцінки нерухомого майна, що підлягає продажу в процесі примусового виконання судового рішення, є процесуальною дією, яка вчиняється державним виконавцем у відповідності до вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича, перебувало виконавче провадження № 57023133 про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ПАТ АБ «Укргазбанк».

27 вересня 2018 року приватним виконавцем Кушніром О.В. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 (а.с. 10-11)

01 жовтня 2018 року суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 було складено звіт про незалежну оцінку вартості нежитлового приміщення, площею 313,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням ринкової вартості вказаного нерухомого майна у розмірі 5 967770 грн. Зазначено вид вартості, що визначався - визначення ринкової вартості об'єкта оцінки відповідно до нормативно-правових актів з питань оцінки майна. Вихідні матеріали: матеріали експертного обстеження та технічний паспорт. Використані стандарти: матеріали експертного обстеження та технічний паспорт. Використані методичні підходи - порівняльний. (а.с. 16-36)

10 жовтня 2018 року на адресу місця проживання ОСОБА_2, надійшов рекомендований лист № 3077, який містив повідомлення приватного виконавця Кушнір О.В. про результат визначення ринкової вартості даного майна. (а.с.13)

17 жовтня 2018 року на замовлення ОСОБА_2 оцінювачем ТОВ «Атлант-Укргруп» ОСОБА_8 складено звіт про оцінку майна, за даними якого оціночна вартість об'єкта оцінки становить 6 622 691 грн. Використані методичні підходи - порівняльний. (а.с.37-50).

Судом оглянуто звіт, у якому наявні фотоматеріали, з яких вбачається, що експерт здійснював безпосередній огляд нежитлових приміщень, це ж убачається і з додатків до відзиву, поданого ОСОБА_5, де долучено скріншоти властивостей фотографій, самими файлами на оптичному носії інформації (всі у форматі «JPG», створені 01.10.2018 року, файли IMG_0260 - IMG_0278). З наведених фото додатково вбачається, що приміщення всередині облаштовано як мінімум кількома камерами спостереження, що також спростовує доводи заявника про непроведення огляду об»єкта (а.с. 75-77).

У судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» пояснив, що твердження апелянта відносно заниженої вартості об'єкта оцінки у оспорюваному звіті є безпідставними, тому що оцінювачем при здійсненні оцінки застосовано понижуючий коефіцієнт «коефіцієнт на умови продажу арештованого майна», що відповідає п.28 Національного стандарту №1. Так, у звіті про оцінку від 01.10.2018 року ринкова вартість майна склала 6 743 580 грн, однак було застосовано понижуючий коефіцієнт на рівні 13%, який підлягає застосуванню при примусовому виконанні рішень, що в результаті встановило вартість в сумі 5 967 770 грн, чого не було здійснено у звіті ТОВ «Атлант-Груп» від 17.10.2018 року, у зв'язку з чим визначена ними ринкова вартість склала 6 622 691 грн. Наведене зазначено і у відзиві ОСОБА_5 на апеляційну скаргу.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна) ним своїх обов'язків.

Згідно з п. п. 1, 6 ст. 9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Цим Стандартом визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено відповідну послідовність незалежної оцінки майна.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що оцінка майна здійснювалась суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5, який має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_1 від 16.10.2013 року та сертифікат НОМЕР_2, виданий 05 листопада 2016 року ФДМУ від 27.10.2017 року на підставі постанови ВП №57023133 від 29.09.2018 року, договору на виконання робіт з експертної оцінки (а.с.17).

Постановою приватного виконавця від 27.09.2018 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні попереджено оцінювача про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження за надання завідомо неправильного звіту з питань, що містяться у постанові.

Відомості про оскарження постанови приватного виконавця від 27.09.2018 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання у матеріалах відсутні.

Відповідно до звіту оцінювач вважає, що ринкова вартість вказаного нерухомого майна становить 5 967 770 грн.

Нормами ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що рецензування звіту про оцінку майна, є формою оціночної діяльності, яка полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вбачається, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Однак апелянт не вчиняла визначених чинних законодавством дій на спростування оцінки майна в оспорюваному звіті, а саме не заявляла клопотань про проведення рецензування звіту про оцінку, оскільки у разі незгоди із результатами оцінки майна, заявник мала право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна. (Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 710/1281/17).

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність доказів невідповідності вказаного звіту вимогам нормативно-правових актів та наявності у ньому недоліків щодо методів оцінки й заниження вартості майна.

Не можна погодитися і з доводами апелянта щодо заниження вартості об'єкта у звіті про оцінку вартості майна у порівнянні з вартістю цього майна, визначеному у звіті на особисте замовлення апелянта, оскільки оцінювач для коригування вартості майна використав коефіцієнт на умови продажу з метою стимулювання попиту потенційних покупців до придбання об'єкта оцінки та застосовується як коефіцієнт до значення вартості запропонованих об'єктів аналогів, на які не впливає примусовий продаж і може розрахуватись за відповідною формулою, що відповідає пункту 28 Національного стандарту №1.

Оскільки дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника були вчинені відповідно до вимог закону, а визначення вартості цього майна були здійсненні належним суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання з дотриманням встановленої процедури, наведеними вище нормативно-правовими актами, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт про оцінку майна не відповідає вимогам Національного стандарту № 1,2 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» є безпідставними та спростовуються встановленими обставинами та наведеними вище нормами матеріального права.

Хоча суд помилково і посилався у мотивувальній частині рішення на постанову Великої палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року, справа №914/881/17, і при розгляді зазначеної справи висловлена думка про те, що не підлягає розгляду у позовному провадженні справа про визнання недійсним звіту про оцінку майна, однак ця обставина не спростовує правильних висновків суду по суті скарги щодо ненадання заявником належних та допустимих доказів щодо неправильності визначення оцінки майна і не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 30 січня 2019 року про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський