ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1836/17 Номер провадження 22-ц/814/99/19Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (суддя-доповідач) Карпушина Г.Л.; суддів Абрамова П.С., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання Діхтяр Т.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року у справі за позовом органу опіки і піклування Новосанжарської райдержадміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, заінтересована особа: служба у справах дітей Новосанжарської райдержадміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року орган опіки та піклування Новосанжарської райдержадміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_3, ОСОБА_2 батьківських прав.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що відповідачі проживають за адресою: с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області в будинку загальною площею 25 кв.м, який складається з однієї кімнати, кухні та коридору, з пічним опаленням, і який перебуває у незадовільному стані.

Встановлено, що житло знаходиться в занедбаному стані та потребує ремонту. Сім'я проживає в одній кімнаті в антисанітарних умовах, в кімнатах брудно. Діти сплять на одному ліжку, на час відвідування було холодно. Дитячого сезонного одягу дуже мало, продуктами харчування сім'я не забезпечена, постільна білизна, одяг, іграшки, дитячі речі брудні, меблі старі, в занедбаному стані. Будинок потребує капітального ремонту. Вказані обставини підтверджуються складеним актом обстеження житлово-побутових умов.

Відповідачі не працюють, мають лише тимчасові заробітки, зловживають спиртними напоями. Не приділяють належної уваги дітям, їх навчанню та вихованню, не слідкують за санітарно-гігієнічними умовами. Діти часто ходили по вулиці брудні, голодні, разом з відповідачами, які перебували в стані алкогольного сп'яніння. Часто в стані алкогольного сп'яніння між відповідачами відбувались сварки в присутності дітей. Навчанням дочки ОСОБА_4, яка навчається в 2-му класі Нехворощанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст., відповідачі не цікавляться, дівчинка ходить до школи в брудному одязі, голодна. Сім'я відповідачів з 03.11.2017 року перебувала на профілактичному обліку служби у справах дітей, як така, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Однак ситуація в родині не покращилась.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителів с. Нехвороща, Новосанжарського району, Полтавської області, батьківських прав стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнуто з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителів с. Нехвороща, Новосанжарського району, Полтавської області на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. з кожного.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржили відповідачі. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, прохають рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі в своїх апеляційних скаргах зазначають, що судом першої інстанції належним чином як у сукупності так і окремо не досліджено надані ними докази, а саме, довідка з Новосанжарської ЦРЛ, що ОСОБА_3, та ОСОБА_2 на обліку у нарколога та психіатра не перебувають; довідка характеристика з місця проживання, про те, що компрометуючих матеріалів Нехворощанська сільська рада відносно відповідачів не має; пояснення свідків, що ОСОБА_3 працює та отримує заробітну плату; акт обстеження побутових умов від 29.09.2018 року про покращення батьками житлових умов.

Також районним судом проігноровано той факт, що відповідачі до адміністративної так і до кримінальної відповідальності не притягувалися, ніякої профілактичної роботи з ними не проводилося, про що свідчать відсутність у матеріалах справи будь-яких роз'яснень підписаних ними особисто.

В свою чергу ОСОБА_3 з осені до осені працює, пасе на пасовищі корів та отримує за виконану роботу 250 грн. за день, а в зимовий час перебуває на обліку як безробітній в Новосанжарському ЦРЗ та отримує матеріальну допомогу. Тобто даний факт свідчить про те, що у відповідачів є постійні кошти на утримання малолітніх дітей.

Також, районний суд не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки. Відповідачі не ухиляються від своїх батьківських обов'язків, покращили житлові умови, у кожної дитини своє ліжко, в хаті прибрано, наявний запас їжі, консервація, птиця, саджають город.

Відзиви від сторін не надходили.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторін, які подали апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг, враховуючи наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого виконкомом Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 8), свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого виконкомом Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с.7) відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідачі, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, 21.03.2018 року зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 (а.с. 70). Однак відповідач нового паспорта не одержала.

Згідно довідок Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області та актів обстеження умов проживання від 18.07.2017 року, від 08.11.2017 року, від 17.01.2018 року відповідачі проживають по АДРЕСА_1. Разом з ними проживають дочка ОСОБА_4, 2009 р.н., та син ОСОБА_5,2011 р.н.(а.с. 11-14, 59, 60).

З довідки Нехворощанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та характеристики на ОСОБА_4 вбачається, що вона навчається в 2 класі Нехворощанської загальноосвітньої школи з першого класу, але з квітня 2016-2017 навчального року по 05 вересня 2017-2018 навчального року навчалася у Гупалівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 15, 18, 19).

Розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 314 від 07.11.2017 року малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були відібрані у батьків та влаштовані в дитяче відділення Новосанжарської ЦРЛ для повного медичного обстеження та лікування. На даний час діти влаштовані до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради, де перебувають з 17.11.2017 року (а.с. 6, 58, 99).

З акту умов місця проживання сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 17.04.2018 року, складеного комісією в складі представників служби у справах дітей Новосанжарської РДА, вбачається, що відповідачі проживають в будинку площею 27 кв.м, який складається з 1-єї житлової кімнати, кухні та коридору. Будинок з пічним опаленням, в одній кімнаті чисто, в інших безлад, антисанітарія. Продуктами харчування сім'я забезпечена частково, в малій кількості. Нові речі для дітей відсутні, іграшок немає, є одне робоче місце для навчання. Батьки палять, мати хворіє на дерматит, на даний час ніде не працюють, мають тимчасові заробітки. З дітьми спілкуються не часто, на даний час поки мати хворіє, дітей не відвідують (а.с. 87).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новосанжарської РДА Полтавської області № 01-12/592 від 29.11.2017 року, служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, просить позбавити ОСОБА_3, 1980 року народження, та ОСОБА_2, 1988 року народження, батьківських прав відносно їх малолітніх дітей (а.с. 4, 5).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не піклуються про своїх малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, матеріально їх не забезпечують та свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Однак, колегія суддів повністю не погоджується з даним висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини( ст. 151 СК України).

У відповідних положеннях Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, зазначено:

Стаття 3 - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 - держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 згаданої постанови встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Обов'язок батьків утримувати дитину, піклуватися про неї, створювати належні умови для розвитку передбачено нормами Сімейного Кодексу України та загально прийнятними нормами моралі, й вчинення таких дій батьками під примусом законом не передбачено.

Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно довідки-характеристики вих.№02-31/165 від 14.02.2018 року видана виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області на ОСОБА_2, яка до адміністративної відповідальності не притягувалася, в громадських місцях веде себе добре, та компрометуючими матеріалами сільська рада не володіє (а.с.59).

Згідно довідки-характеристики вих.№02-34/166 від 14.02.2018 року видана виконавчим комітетом Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області на ОСОБА_3, який до адміністративної відповідальності не притягувався, ніде не працює, у громадських місцях веде себе добре, та компрометуючими матеріалами сільська рада не полодіє (а.с.60). У матеріалах справи відсутні докази щодо притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності.

Також в акті обстеження умов проживання від 17.01.2018 року зазначено (діти на даний час є вихованцями центру соц-психологічної реабілітації у м. Полтаві), що у кімнатах чисто, ліжка та робоче місця є, харчуванням забезпечені, хоча мало, є сезонний одяг, постільна білизна. З дітьми спілкуються, їздили 4 рази навідати. (а.с.66)

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.03.2018 року виявлено, що сім'я проживає у будинку батьків, будинок глино-мазаний, двокімнатний, для дітей стоять окремі ліжка, стіл для навчання, книжкові полички. Облаштований куточок для санітарно-гігієнічних умов. У будинку санітарний стан задовільний. Вбиральня на подвір'ї. Забезпечені продуктами харчування: цукор, крупи, консервація, картопля, борошно. Будинок має пічне опалення, дровами забезпечені на декілька тижнів. (а.с.58)

Відповідно до довідок від комунального закладу «Магдалинівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» виданих ОСОБА_2 про те, що вона на диспансерному обліку у лікаря психіатра КЗ «Магдалинівській ЦРБ» ДОС не перебуває та у лікаря нарколога також на обліку не перебуває.(а.с.63-64)

Згідно листа від 18.06.2018 року № 154 виданого Комунальним закладом «Центр соціально-психологічної реабілітації» Полтавської обласної ради, що відвідування батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, здійснювалися 26.12.2017 р., 09.01.2018 р., 18.02.2018 р., 12.05.2018 р. 23.05.2018 р.,29.05.2018 р., 11.06.2018 р. Бесіди проводяться у спокійній і затишній атмосфері, батьки цікавляться здоров'ям, умовами їх проживання.(а.с.99)

Також, як зазначено у відповіді ТОВ «Полтавагаз ЗБУД» по особовому рахунку НОМЕР_4, який відкритий на ім'я ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 газопостачання було припинено 13.06.2017 р. у зв'язку з наявною заборгованістю за спожитий природній газ. Дану заборгованість було оплачено 03.04.2018 року. Станом на 01.09.2018 р. заборгованість по вищевказаному особистому рахунку відсутня, газопостачання не відновлено. (а.с.150)

Згідно акту від 26.09.2018 року про житлово-побутові умови відповідачів було виявлено, що ОСОБА_3 знаходиться на роботі (пасе корів), ОСОБА_2 безробітна. Будинок має пічне опалення, газова плитка підключено до скрапленого газу. Вода з колодязя. Холодильник не працює. Продукти харчування відсутні. У кімнаті є три ліжка, стіл, шафа, телевізор, 2 стільця, санітарний куточок рукомийник і полиця з пральним порошком та зубною пастою. Підлога не підметена, коврові доріжки в брудному стані. Дрова відсутні. У погребі невелика кількість консервації та картоплі.

Туалет в занедбаному стані. В господарстві сім'я маж 15 качок. У дворі та на городі покошена трава. (а.с.153)

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного із них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема: ухилення батьків від обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження батьків із дитиною; батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; експлуатація дитини, примушування її до жебракування та бродяжництва, а також у інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Суд першої інстанції вимог зазначених вище норм права в повній мірі не виконав, не вжив заході до з'ясування думки дітей та надав оцінку діям відповідачів, без належного з'ясування причин обставин, які стали підставою для подачі позову та бажання останніх на усунення виявлених фактів та подальше належне виконання своїх батьківських обов'язків, без мотивування своїх висновків щодо відповідності їй найкращим інтересам дітей.

На виконання вимог закону, колегією суддів, було вжито заходів до з'ясування думки дітей щодо факту позбавлення батьків батьківських прав щодо них та думки педагогів та психологів, щодо відповідності найкращим інтересам дітей умов подальшого їх проживання та розвитку.

Так, на адресу суду надійшов лист-висновок психолога закладу в якому перебувають діти, в якому останнім зазначено, що на момент поміщення дітей до закладу рівень загальної та соціальної обізнаності дітей, рівень їх знань шкільної програми були низькими, що вказувало на неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо забезпечення розвитку своїх дітей на достатньому рівні. За час перебування рівні вказаних знань значно підвищилися та потребують подальшого розвитку, що можливе за умови створення для дітей за місцем їх проживання позитивного соціально-психологічного клімату, забезпечення останнім харчування, навчання та розвитку індивідуальних якостей. Діти виявляють бажання проживати в родині разом з батьками.

З матеріалів справи вбачається, що батьки люблять своїх дітей, усвідомили та розуміють що вони допустили самоусунення від виконання своїх батьківських обов'язків, але мають бажання та намагаються вжити заходів до покращення ситуації, яка склалася, з метою усунення ризиків яким піддаються життя, здоров'я та розвиток їх дітей.

На момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, заходи вжитті відповідачами щодо покращення умов проживання, навчання та виховання дітей, є недостатніми, та не усувають в повній мірі тих ризиків, які стали підставою для відібрання дітей за рішенням органу опіки та піклування.

Принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р. передбачає, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своїми батьками.

На думку колегії суддів, обставини справи та докази наданні позивачем на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, не містять безперечних і достатніх даних про їх умисний характер. Поведінка відповідачів під час розгляду справи по суті та дії вчиненні останніми для доведення суду можливості виправлення ситуації та здатності самостійно забезпечити виконання батьківських обов'язків щодо своїх дітей, поряд із відношенням дітей до батьків та бажання останніх проживати в родині з батьками, вказують на те, що позбавлення відповідачів батьківських прав, буде невиправданим, таким що не відповідає інтересам дітей заходом, який може призвести до припинення існування родини, та родинних відносин між її членами. Колегією суддів, взято до уваги, і той факт, що ситуація яка склалася, стала певною мірою можлива із-за наявної економічної ситуації в державі, яка не дозволяє відповідним державним органам надавати необхідну допомогу батькам по вихованню та утриманню дітей.

Зважаючи на викладене підстав для задоволення позовної заяви відсутні.

Поряд з цим, на думку колегії суддів, беручи до уваги, що повернення дітей до відповідачів, за тих обставин, які існують на даний час, не дивлячись на думку дітей, не відповідає їх найкращим інтересам та не виключає настання реальних ризиків для життя, здоров'я та розвитку останніх, для усунення даних ризиків та надання відповідачам можливості довести здатність самостійно виконувати батьківські обов'язки щодо виховання, розвитку та утримання дітей на належному рівні, необхідно прийняти рішення про фактично повторне відібрання останніх від батьків без позбавлення відповідачів батьківських прав з передачею їх органу опіки та піклування.

Таким чином доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних з постановленням нового про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 від ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2018 року - скасувати.

У задоволенні вимог органу опіки і піклування Новосанжарської райдержадміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, заінтересована особа: служба у справах дітей Новосанжарської райдержадміністрації Полтавської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Відібрати малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передавши їх органу опіки та піклування Новосанжарської райдержадміністрації Полтавської області.

Покласти на орган опіки та піклування Новосанжарську районну державну адміністрацію Полтавської області обов'язок по здійсненню контролю за виконанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь опікуна або іншої особи, на вихованні якої будуть перебувати діти, аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 29 листопада 2017 року та до досягнення найстаршою з дітей повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16 січня 2019 року.

Головуючий - суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________П.С. Абрамов _________________ Л.М. Хіль