РІШЕННЯ

іменем України

29 березня 2019 рокуСправа №451/662/18
Провадження № 2/451/294/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/662/18 за позовом ОСОБА_1 - представника позивача ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

21 травня 2018 року ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом до Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Дмитрів Радехівського району Львівської області померла ОСОБА_4. В наслідок смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8642 га. Право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на будівлі від 07 лютого 2001 року виданого на основі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради № 2 від 09.01.2001 року. Право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 1,8642 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 29 грудня 1999 року. За життя спадкодавець залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті у вигляді заповіту. Згідно заповіту, посвідченого 02 лютого 1989 року секретарем Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 8, спадкоємцем майна ОСОБА_4 є позивач -ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка доводилась спадкодавцю дочкою. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину своєчасно та належним чином шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном є її дочка ОСОБА_2. Позивач не може оформити за собою право власності у вищезазначеному спадковому майні. Причиною цьому є відсутність оригіналів правовстановлюючих окументів, які підтверджують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно та недоведеність факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцю. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю площею 1,8642 га серії НОМЕР_2, виданий від 29 грудня 1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 4986 на ім'я ОСОБА_5 належить ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку площею 1,8642 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_3 від 29.12.1999 року та право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Дмитрівської сільської ради Радехівського району, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.40).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4, виданого Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області 13 червня 2002 року (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5, батьками ОСОБА_2, в графі батьки значаться ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_2, зареєструвала шлюб із ОСОБА_8. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_2» (а.с.12).

За життя ОСОБА_4 було здійснено розпорядження своїм майном на користь ОСОБА_2, склавши заповіт, який було посвідчено 02 лютого 1989 року, секретарем Дмитрівської сільської ради Радехівського районну Львівської області та зареєстровано в реєстрі за №8 (а.с.13).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_2 від 29 грудня 1999 року, вбачається, що власником земельних ділянок є ОСОБА_5 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право власності на будівлі від 07 лютого 2001 року виданого на основі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради № 2 від 09.01.2001 року, вбачається, що ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с10).

Відповідно до довідки виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_2 на час смерті своєї матері ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2), проживала разом із матір'ю в селі Дмитрів Радехівського району Львівської області без реєстрації. (а.с.15).

Згідно звіту про оцінку майна № FS01-180515-008, вбачається те, що ринкова вартість житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 70 000 грн.(а.с.16-19).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_4.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265, 315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, площею 1,8642 га, серії НОМЕР_3, виданий від 29 грудня 1999 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 4986 на ім'я ОСОБА_4 належить ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, право власності на земельну ділянку, площею 1,8642 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_3 від 29.12.1999 року та право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), жительки АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 2073 (дві тисячі сімдесят три) гривень 63 (шістдесят три) копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 2.04.2019 року.