Справа № 191/1797/17
Провадження № 2/191/1049/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кухар Д.О.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 191/1797/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ, Другої Синельниківської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування частково рішення про державну реєстрацію стосовно свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин, житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, Державної реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ, Другої Синельниківської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування частково рішення про державну реєстрацію стосовно свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин, житлового будинку, яку в подальшому змінила.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 16.08.2011 року померла її мати ОСОБА_3. У шестимісячний строк позивач подала заяву до Другої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її матері. 17.04.2014 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду її позовні вимоги були задоволені частково, а саме : визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 08.09.2006 року на імя ОСОБА_3; визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частину житлового будинку, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Іларіонове, вул. Р. Люксембург, 6-А, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 21 лютого 2005 року.

Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду від 17.04.2014 року позивач звернулася до Реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ, в реєстрації права власності на ј частку житлового будинку, розташованого за адресою : Синельниківський район, с. Іларіонове, вул. Р. Люксембург, 6-А, їй було відмовлено у звязку з тим, що в реєстрі міститься запис про зареєстроване право власності на 5/6 частки вищезазначеного житлового будинку за ОСОБА_2 Для вирішення спірного питання, власнику необхідно звернутися до Відділу державної реєстрації права власності із заявою про припинення права власності, так як він вже не є власником 5/6 частки, а ѕ частки житлового будинку у зазначеному домоволодінні згідно рішення суду від 17.04.2014 року. Але на звязок власник ОСОБА_2 не виходить та відмовляється звертатися до реєстраційної служби із заявою про припинення права власності на 5/6 частин житлового будинку. Свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_2, виданого 22.11.2013 року Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою було оформлено державним нотаріусом ОСОБА_7 до вирішення судом у справі № 191/6138/14-ц за позовом ОСОБА_1 від 17.04.2014 року, отже до того моменту, коли судом було визнано право власності на ј частину домоволодіння по вул. Р.Люксембург,6-А с. Іларіонове. Але згідно ст.1241 ЦК України вона також має право на обовязкову частку у спадщині.

Звернувшись до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частини позивачу було відмовлено у звязку з тим, що після смерті ОСОБА_3 вже видане свідоцтво на спадщину.

Позивач вважає, що реєстрація права власності за ОСОБА_2 порушує її права, оскільки вона позбавлена права зареєструвати право власності на будинок - на 3/8 частини жилого будинку на законних підставах, виходячи з рішення суду від 17.04.2014 року та законодавства, вона має отримати у власність складаючи частки ( ј + 1/8 = 3/8 частини).

У звязку з цим, позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Другою державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_2 від 22.11.2013 року; скасувати частково рішення про державну реєстрацію стосовно свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин житлового будинку на імя ОСОБА_2І від 22.11.2013 року. А також просила стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір .

В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Також пояснила, що на даний час ОСОБА_1 не має можливості зареєструвати за собою право власності на ј частину житлового будинку, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Іларіонове, вул. Р.Люксембург,6-а, на яку за нею рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 17.04.2014 року визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 21.02.2005 року. Крім того, ОСОБА_1 належить 1/6 обовязкова частка в спадковому майні після смерті матері ОСОБА_3, померлої 16.08.2011 року, якою також не може користуватися у звязку з тим, що 22.11.2013 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на 5/6 частин спадкового майна житлового будинку № 6 «а», що знаходиться за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Р.Люксембург.

Представники відповідача в судовому засіданні змінені позовні вимоги не визнали та пояснили, що на даний час відсутній обєкт нерухомого майна, який позивач оспорює, оскільки первинний обєкт нерухомого майна змінився та утворилось два нових, тобто один з них ОСОБА_3 подаровано ОСОБА_1 04.10.2007 року, а на інший 09.08.2007 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності. Даний факт також встановленим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 5/6 частин житлового будинку № 6 «а» по вул. Р.Люксембург у смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, виданого 22.11.2013 року Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після померлої 16.08.2011 року матері ОСОБА_3. Що стосується вимоги позивача про скасування частково рішення про державну реєстрацію стосовно свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин спірного житлового будинку, виданого на імя ОСОБА_8 від 22.11.2013 року, то дані позовні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки державна реєстрація права власності виникає саме з видачею свідоцтва про право на спадщину. У звязку з цим, позовні вимоги ОСОБА_1 вважають незаконними та такими, що не відповідають чинному законодавству. Не заперечували, щоб ОСОБА_1 зареєструвала за собою право власності на 1/6 обовязкову частку спадкового майна. Крім того, просили скасувати арешт, накладений ухвалою суду від 16.02.2018 року, на обєкт нерухомості , який належить ОСОБА_2 та знаходиться по вул. Р.Люксембург,6-а смт. Іларіонове Синельниківського району. Представник відповідача ОСОБА_9 зазначив, що позивач 06.11.2018 року звернулася до суду із заявою про зміну позовних вимог, при цьому нею не був сплачений судовий збір за вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2013 року.

Представник відповідача - Другої Синельниківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача - Державної реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2014 року було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 08 вересня 2006 року на імя ОСОБА_3; визнано за ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район с. Іларіонове вул. Р.Люксембург 6-а, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 21 лютого 2005 року; в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 05.11.2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації права власності на ј частку житлового будинку, що розташований за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Р.Люксембург,6-а, у звязку з тим, що в державному реєстрі прав вже міститься запис про зареєстроване право власності на 5/6 частки житлового будинку за вищевказаною адресою за іншою особою. Залишок незареєстрованого права власності на обєкт нерухомого майна складає 1/6 частки. ОСОБА_1 подано заяву про державну реєстрацію права власності на ј частку житлового будинку за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Р.Люксембург,6-а, що перебільшує частку незареєстрованого права власності.

Постановою державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 14.02.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 16.08.2011 року ОСОБА_3 тому що після померлої ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину.

В матеріалах спадкової справи № 367/2011 до майна померлої 16.08.2011 року ОСОБА_3 міститься копія свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 413562, згідно якого 16.08.2011 року померла ОСОБА_3.

Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за законом; заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом; заява ОСОБА_10 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2

З копії свідоцтва про народження серія ЯД № 707301 ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що її батьками є : «батько ОСОБА_6», «мати ОСОБА_3».

З копії свідоцтва про народження серія ЯЕ № 218732 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що його батьками є : «батько ОСОБА_6», «мати ОСОБА_3».

З копії свідоцтва про народження серія ЄВ № 435294 ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що його батьками є : «батько ОСОБА_6», «мати ОСОБА_3».

Згідно копії ОСОБА_8 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.09.2011 року, ОСОБА_11 01.03.1972 року уклала шлюб з ОСОБА_13. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : ОСОБА_13». Також зазначено, що 11.09.1992 року шлюб було розірвано.

Згідно довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Синельниківського районного управління юстиції Дніпропетровської області № 115/03-19 від 03.03.2004 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 17.04.1971 року зареєстрували шлюб.

25.09.2006 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження : усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті вона заповідала ОСОБА_2. Даний заповіт посвідчений 25.09.2006 року секретарем виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району та зареєстровано в реєстрі за № 134.

Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.08.2007 року. власником будинку, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Р.Люксембург,6 а, є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 09.08.2007 року.

22.11.2013 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво складається з: житлового будинку № 6 «а», що знаходиться за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Р.Люксембург, розташованого на земельній ділянці селищної ради. Свідоцтво про право на спадщину на 5/6 частин спадкового майна видано ОСОБА_2. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку спадкового майна не видано ОСОБА_1.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 11.11.2015 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видано 22 листопада 2013 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7Ж ОСОБА_2 після померлої 16 серпня 2011 року ОСОБА_3. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 року рішення Синельниківського міськрайонного суду від 11.11.2015 року було скасовано та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 5/6 частин житлового будинку № 6 «а» по вул. Р.Люксембург у смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, виданого 22.11.2013 року Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом після померлої 16.08.2011 року матері ОСОБА_3. Рішення набрало чинності 01.02.2016 року.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 абз. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути : визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_3, а відповідно до ст.1261 ЦК України мають право на спадкування за законом у першу чергу. Однак, 25.09.2006 року ОСОБА_3 склала заповіт на все своє майно на імя ОСОБА_2, а відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Після смерті ОСОБА_3, яка настала 16.08.2011 року, її син - ОСОБА_2 прийняв спадщину у встановленому законом порядку. На підставі заповіту, останньому 22.11.2013 року державним нотаріусом було видано свідоцтво на спадщину за заповітом на 5/6 частин спадкового майна. ОСОБА_1 має право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині після смерті 16.08.2011 року ОСОБА_3, а саме на 1/6 частку, однак свідоцтва про право на спадщину на 1/6 частку спадкового майна на даний час не отримала, як і не отримала свідоцтва на 1/4 частину житлового будинку, розташованого за адресою : Синельниківський район, с. Іларіонове, вул. Р.Люксембург, 6-а в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, на яку за нею визнано право власності на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду від 17.04.2014 року. Отже, ОСОБА_2 мав право на спадкування за заповітом, будь які інші підстави, згідно яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним, визначені ст.1301 ЦК України, відсутні. Крім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.02.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 5/6 частин від 22.11.2013 року. У звязку з цим, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування частково рішення про державну реєстрацію стосовно свідоцтва про право на спадщину, оскільки ст.26 ч.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Ст.82 ч.4 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимоги відмовити.

Крім того, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 16.02.2018 року були застосовані заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на обєкт нерухомості, який належить ОСОБА_2 та знаходиться по вул. Р.Люксембург, 6-а смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області.

Частиною 1 ст.158 ЦПК України передбачено, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.9,10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, суд вважає необхідним скасувати арешт на обєкт нерухомості, який був накладений на підставі ухвали суду від 16.02.2018 року.

Оскільки позивачем, при зверненні до суду із заявою про зміну позовних вимог, не було сплачено судовий збір за другу вимогу немайнового характеру, як передбачено ст.6 ч.3 Закону України «Про судовий збір», то суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави судовий збір за вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 1233, 1261, 1301 ЦК України, п.27 абз. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст.26 ч.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст. ст. 12, 81,82,141,158,159, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Державної реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ, Другої Синельниківської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Другою державною нотаріальною конторою, на імя ОСОБА_2 від 22.11.2013 року та скасуванні частково рішення про державну реєстрацію стосовно свідоцтва про право на спадщину на 5/6 частин, житлового будинку, на імя ОСОБА_2 від 22.11.2013 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користьдержави в особі: Стягувач: Державна судова адміністрація України, Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, Код за , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: 6001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Скасувати арешт на обєкт нерухомості який належить ОСОБА_2 та знаходиться по вул. Р.Люксембург, 6-А, смт. Іларіонове, Синельниківського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: ОСОБА_15