гСправа № 358/252/18 Провадження № 2/358/18/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Богуславський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про звільнення від обов'язку сплати аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить звільнити його від обов'язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасувати заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 358/765/17 від 18 липня 2017 року виданим Богуславським районним судом Київської області. Також просить стягнути з відповідачки на його (позивача) користь понесені судові витрати про сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Свої вимоги позивач обгрунтовуює тим, що на даний час з нього згідно заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 18 липня 2017 року стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте з серпня 2017 року малолітній ОСОБА_4 проживає разом з ним (позивачем) та перебуває на його повному матеріальному утриманні, а відповідачка участі в утриманні дитини зовсім не бере і фіктивним чином, а саме шляхом отримання аліментів на утримання сина намагається отримати від нього кошти на своє існування.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази. Крім того, позивач зазначив, що згідно розпорядження голови Богуславської районної державної адміністрації №238 від 22 червня 2018 року місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено за місцем проживання баби дитини ОСОБА_5 та його діда - ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1. На час розгляду справи в суді, вказане розпорядження голови Богуславської районної державної адміністрації є чинним і ніким не оскаржено. Тому на переконання позивача відповідачка не вправі отримувати аліменти на утримання дитини, так як дитина з нею не проживає.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та висловила заперечення, в яких зазначила, що в рішенні Богуславського районного суду Київської області №358/765/17 від 18.07.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини доходу, вказано, що дитина сторін проживає із позивачкою, що підтверджується довідкою комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» №1219 від 25 травня 2017року і факт проживання сина з нею позивачем не оскаржувався. Однак, потім після винесення Богуславським районним судом рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 від 18.07.2017 та після розірвання шлюбу позивач почав намагатися забрати дитину до себе та створив такі умови, що дитина вимушена була діяти під його впливом. Потім з літа 2017 року позивач після відпочинку із сином ОСОБА_4 на морі, фактично примусово залишив проживати дитину із собою, у своєї співмешканки, де ОСОБА_4 вимушений під страхом сварок проживати в одній кімнаті із дочкою співмешканки, хоча у ОСОБА_4 є своя кімната у її (відповідачки) квартирі. З цього приводу вона зверталася до поліції, що підтверджується листом з Богуславського відділення поліції Миронівського ВП ГУ НП в Київській області від 23.01.2018 та з заявою про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною одного з батьків, який проживає окремо, до служби у справах дітей Богуславської РДА.

Оскільки, коли їх син ОСОБА_4 хворіє, то до лікаря зверталася з дитиною саме вона. Відповідно до довідки №6 від 19.03.2018 з Богуславської центральної лікарні ОСОБА_4 саме із нею перебував на стаціонарному лікуванні з 26.12.2017 по 03.01.2018, а коли їх виписали, то батько дитини знову з погрозами та під тиском забрав у неї ОСОБА_4 без її дозволу, із-за чого вона вимушена була звертатися до поліції. Крім того, вона перебувала також на стаціонарному лікуванні з ОСОБА_4 у Богуславській ЦРЛ з 14.05.2017 по 22.05.2017, що підтверджується довідкою №5 від 19.03.2018.

Також відповідно до характеристики на ОСОБА_4 з Богуславської спеціалізованої школи №1, мати дитини ОСОБА_3 цікавиться навчальними досягненнями сина, відвідує навчальний заклад, в першому класі була головою батьківського комітету. За період навчання батьківські збори систематично відвідувала мама, а батько був присутній лише один раз.

Суд, заслухавши позивача і його представника, відповідачку та її представника, свідків та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідачка ОСОБА_3 і позивач ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1, виданого 09 квітня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області.

Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 18 липня 2017 року стягнуто аліменти із ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи спір про стягнення аліментів на утримання дитини судом були враховані наступні положення чинного законодавства України.

Так, відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Іншим способом виплати аліментів є судовий (спірний), що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 (п.17) роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При постановленні заочного рішення від 18.07.2017 про стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було прийнято до уваги довідку комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» №1219 від 25 травня 2017року, якою підтверджувався факт проживання ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4.

При судовому розгляді даної справи встановлено, що між батьками дитини ОСОБА_4 фактично існує спір про місце проживання їх сина, починаючи з літа 2017 року, про що зазначила відповідачка в своєму відзиві на позов.

Згідно положень ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 3 ст. 161 СК України у разі, якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

Розпорядженням голови Богуславської районної державної адміністрації №238 від 22 червня 2018 року місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено за місцем проживання баби дитини ОСОБА_5 та його діда - ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1.

На час розгляду даної справи, вказане розпорядження голови Богуславської районної державної адміністрації є чинним і ніким не оскаржено.

Оскільки за змістом ч. 3 ст. 181 СК України та роз'яснень викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, право на отримання аліментів має той з батьків, разом з яким проживає дитина, а тому як наслідок відповідачка ОСОБА_3 не має права на отримання аліментів, так як між батьками дитини існує спір про місце проживання дитини і який вирішено органом опіки та піклування не на користь батьків, а також батьки дитини не оскаржили розпорядження голови Богуславської РДА від 22.06.2018 та не скористались можливістю вирішити цей спір в судовому порядку.

Тимчасове чи періодичне проживання дитини з батьками, на яке вони мають право згідно розпорядження голови Богуславської районної державної адміністрації №238 від 22 червня 2018 року, не надає їм право на отримання аліментів, так як проживання з дитиною має бути постійним із одним із батьків за їх згодою, а за наявності спору між батьками щодо місця проживання дитини такий спір має бути вирішений остаточно судом за зверненням з позовом до суду одного із батьків, але сторони по справі таких дій на час постановлення судового рішення не вчинили.

За вказаних обставин необхідно звільнити ОСОБА_1 від обов'язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та скасувати заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 358/765/17 від 18 липня 2017 року виданим Богуславським районним судом Київської області, яка виникла у боржника ОСОБА_1 за період з серпня 2017 року до часу постановлення судового рішення.

Згідно ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 2704 гривні 80 коп., які складаються із витрат понесених на сплату судового збору - 704,80 грн. та витрат понесених на оплату правничої допомоги адвоката - 2000 гривень, які належним чином документально підтвердженні.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 161, ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від обов'язку сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Скасувати заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 358/765/17 від 18 липня 2017 року виданим Богуславським районним судом Київської області, яка виникла у боржника ОСОБА_1 за період з серпня 2017 року до часу постановлення судового рішення.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 2704 гривні 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Повний текст судового рішення виготовлено 14.01.2019.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов