Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участю секретаря судового засідання Пазяк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_2, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

У позовній заяві посилається на те, що будинок за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13, належав ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР № 1 від 27.03.1981 року.

03.08.2011 року ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно з яким все своє майно та кошти (рухоме, нерухоме, фінанси тощо) заповів своїй донці ОСОБА_1, що підтверджується заповітом від 03.08.2011 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2002 приватним нотаріусом ОСОБА_6

04.09.2011 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ФМ № 121933.

В подальшому ОСОБА_1 прийняла спадщину та отримала свідоцтвом про право на спадщину від 08.05.2012 року на земельну ділянку за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13. Документи про спадщину на будинок за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13, в процесі оформлення.

Зауважує, що відповідно до ст. 1223 ЦК України ОСОБА_1 є співвласником будинку за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13, Ужгородський район.

У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 2893 від 31.01.2018 року.

В той же час відповідач за вказаною адресою тільки зареєстрований, проте фактично не проживає там з березня 2017 року, що підтверджується актом про не проживання від 15.03.2018 року, актом про не проживання від 15.06.2018 року, актом про відсутність (непроживання) особи за місцем її реєстрації від 27.07.2018 року.

Зазначає, що відповідач втратив право користування житлом в домоволодінні за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13, Ужгородський район, виходячи з того, позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлого ОСОБА_4, у неї виникло право на спадщину з ОСОБА_4 з моменту його смерті. В березні 2017 року відповідач виїхав з домоволодіння за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13, Ужгородський район, на даний момент фактичне місце проживання ОСОБА_3 позивачу не відоме. Відповідач ніякої участі в утриманні житлового приміщення за вказаною адресою не приймає, особисті речі відповідача у даному житловому приміщенні відсутні, не проживає за цією адресою з березня 2018 року, що підтверджується актом про не проживання від 15.03.2018 року, актом про не проживання від 15.06.2018 року, актом про відсутність (непроживання) особи за місцем її реєстрації від 27.07.2018 року.

Звертає увагу на те, що наявність у відповідача статусу користувача у домоволодінні за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, Ужгородський район, та реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує право власності позивача на вказане майно та створює незручності, як співвласнику будинку, оскільки позивач має право на пільги, розмір яких обраховується відповідно до зареєстрованих у будинку осіб. Враховуючи викладене, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за вказаною адресою. Непроживання відповідача за даною адресою можуть підтвердити свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13, Ужгородський район, Закарпатська область.

Ухвалою судді від 02.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 27.03.1981 року № 1 забудовником будинку за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, Ужгородський район, Закарпатська область, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

03.08.2011 року ОСОБА_4 було складено заповіт, що посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу за реєстровим № 2002, відповідно до якого все своє майно та кошти (рухоме, нерухоме, фінанси тощо) заповів своїй донці ОСОБА_1.

04.09.2011 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 121933.

Згідно з свідоцтвом на право на спадщину за заповітом від 08.05.2011 року (спадкова справа 294/2011, зареєстровано в реєстрі за № 3-534) державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6 03.08.2011 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2002, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 04.09.2011 року, є його: донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: приватизованої земельної ділянки площею 0,1142 га, розташованої в с. Розівка, вул. Концівська, 13, Ужгородського району Закарпатської області, відведеної померлому ОСОБА_4 для індивідуального житлового будівництва (присадибна ділянка), код 1.8 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 030656, виданого 26.10.2006 року, на підставі рішення Холмківської сільської ради від 05.07.2006 року, 3 сесія 5 скликання та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за № -231, кадастровий номер :01:003:0030.

З довідки від 31.01.2018 року № 2893, виданої Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, вбачається, що за адресою: с. Розівка вул. Концівська, 13, зареєстровані ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6

Відповідно до акта про не проживання від 15.03.2018 року, акта про не проживання від 15.06.2018 року, акта про відсутність (непроживання) особи за місцем її реєстрації від 27.07.2018 року ОСОБА_3 з березня 2017 року в будинку № 13 по вул. Концівська, в с. Розівка Ужгородського району, не проживає та господарства не веде.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, значиться зареєстрованим за вказаною адресою, що підтверджується письмовим повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області від 16.10.2018 року № 3.18/8370.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК). Проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) виникає з часу прийняття спадщини, а виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна з часу реєстрації.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Саме до такого висновку дійшов ВСУ у постанові від 08 квітня 2015 року, у справі № 6-33 цс15, який відповідно до ст. 360-7 є обовязковим для всіх судів України.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом від 08.05.2011 року щодо майна ОСОБА_4, спадщина складається з приватизованої земельної ділянки площею 0,1142 га, яка розташована в с. Розівка, вул. Концівська, 13, Ужгородського району Закарпатської області.

Як зазначає представник позивача у позовній заяві, документи про спадщину на будинок за адресою: с. Розівка, вул. Концівська, 13, в процесі оформлення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. ст. 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Беручи до уваги наведені обставин, оскільки позивач не довела належними доказами те, що вона є власником житла за адресою: в с. Розівка, вул. Концівська, 13, Ужгородського району Закарпатської області, а тому у неї відсутні правові підстави вимагати в судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України позбавляти відповідача права користування цим житловим приміщенням.

З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03 квітня 2019 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_11