КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/940/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня2019 року місто Київ

справа №375/535/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Невідомої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Литвина О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 15 травня 2012 року у розмірі 63610,88 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 3950,57 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 53055,03 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 3100 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 3005,28 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 травня 2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказував, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею і банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач зазначав, що банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачукредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідачазаборгованість за кредитним договором.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 3950,57 грн. та судові витрати у розмірі 109,24 грн.

В задоволенні решти частин позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як правонаступник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у стягненні процентів, пені/комісії та штрафів скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів, пені/комісії та штрафів. В решті вимог рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що згідно анкети-заяви від 15 травня 2012 року відповідач власноручним підписом засвідчила, що ця анкета-заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Зазначав, що матеріали справи містять докази про погодження розмірів та строків сплати відсотків за користування кредитом, штрафу, спростування яких відповідач не здійснила та щодо яких не було жодного заперечення.

Посилався на те, що суд не навів жодної норми права, якою передбачається укладення договору банківського рахунку у вигляді двостороннього правочину, та/або, якими встановлюється обов'язкове підписання особою, яка звернулася до суду із заявою про відкриття банківського рахунку Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, до яких вона приєдналася та зобов'язалася виконувати.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до Київського апеляційного суду не надійшло.

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором у сумі 3950грн.апелянтом не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу, пені та комісії, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки вони не містять підпису відповідача і недоведеним є факт ознайомлення з ними позичальника та того, що позивачем не надано доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо розміру відсотків за користування кредитом та штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків, штрафу, пені та комісії, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частииною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч.1 ст.634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2012 року ОСОБА_2підписалаАнкету-заявупро приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ(а.с.7), відповідно до якої отрималакредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15 травня 2012 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить посилання на тарифні ставки, які починають діяти з 01 січня 2013 року, 01 вересня 2014 року, 01 квітня 2015 року, а відповідач підписала анкету-заяву 15 травня 2012 року.

Тарифів, які діяли на час підписання анкети-заяви від 15 травня 2012 року позивачем до матеріалів позову надано не було.

Як вбачається з копії анкети - заяви, у ній вказано лише про те, що відповідач має отримати платіжну картку «Універсальна» та зарплатну картку. Даних про те, які проценти встановлено за користування кредитом, який кредитний ліміт встановлено, які рахунки відкриті для зарахування кредитного ліміту, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту тощо у анкеті - заяві не зазначено.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови оппонента

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, укладеного 15 травня 2012 року з відповідачем договору, стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також відсутня жодна ідентифікуюча ознака на предмет їх невід'ємності саме від заяви відповідача.

Крім того, із розрахунку заборгованості, наданого банком, вбачається, що розмір процентної ставки неодноразово змінювався.

Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженими ними, та умови, які є обов'язковими відповідно о актів цивільного законодавства.

Банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтом договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її за договорами банківського вкладу ( крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом (частина 4 статті 53 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Частинами 1-4 статті 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно з частиною 1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягли домовленості щодо всіх його умов, в тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. Уразі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З урахуванням змісту наведених норм, умови кредитного договору щодо розміру процентної ставки та процедури підвищення її розміру мають визначатися між сторонами кредитного договору у письмовій формі.

Разом з тим, матеріали справи не містять згоди відповідача на збільшення процентної ставки за кредитом з 30,00 % річних до 34,80% річних скріпленої його підписом.

При цьому, проценти за користування кредитом - це плата позичальником кредитору коштів за користування наданими йому коштами. Нарахування ж процентів на проценти, а також нарахування процентів на штрафні санкції законом не передбачено, а відтак вказані вимоги є необґрунтовані.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка погашала заборгованість, разом з тим як вбачається з вказаного розрахунку проценти нараховувалися не на суму кредитних коштів, які видані відповідачу, а на суму кредиту, разом з процентами та штрафними санкціями.

Крім того, незважаючи на те, що анкета - заява підписана відповідачем, у ній відсутні дані про те, який вид картки «Універсальна» видано, який кредитний ліміт встановлено, строк дії картки, розмір процентів, дані про видачу відповідачу пам'ятки клієнта тощо.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням правильності такого розрахунку.

Щодо доводів апелянта про те, що наявність згоди позичальника з умовами кредитування підтверджується його підписом у анкеті-заяві та що ця анкета-заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг колегія суддів вважає необхідним зазначити те, що відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах надання банківських послуг фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення у заяві на видачу кредиту про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені, комісії та штрафів є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: