ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

14 січня 2019 року

м. Харків

справа № 635/8194/16-ц

провадження № 22-ц/818/638/19

Харківській апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про усунення власникові перешкод у користуванні нерухомим майном та вселення,

в с т а н о в и в :

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Вселено ОСОБА_2 до належного йому житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

На зазначене рішення суду першої інстанції 20 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке мотивовано тим, що про оскаржуване рішення ОСОБА_1 дізналася лише 18 грудня 2018 року після отримання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2018 року. Про те, що 13 листопада 2017 року було призначено до розгляду судову справу за позовом ОСОБА_2 її ніхто не повідомляв, жодних повісток про час та місце розгляду справи вона не отримувала. Оскільки вказаним рішенням вирішено питання про її права та інтереси та посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними та стати підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, та апеляційне провадження у справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України (чинного на момент ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання юридичної допомоги від 29 травня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_4, останній приймав участь у розгляді вищевказаної справи та представляв інтереси відповідача ОСОБА_1 Термін дії вказаного договору 3 роки. (а.с 52-53, т. 1)

Із довідки від 18 жовтня 2017 року вбачається, що розгляд справи був відкладений на 13 листопада 2017 року, 09 год. 30 хв.., у зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. (а.с 149. т. 1)

Із розписки про повідомлення про час та місце розгляду справи вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 повідомлений про відкладення розгляду справи на 13 листопада 2017 року на 09 год. 30 хв., що підтверджується його підписом. (а.с 150, т. 1)

13 листопада 2017 року було ухвалене рішення суду за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. (а.с 233,т. 1)

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 отримала копію рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. (а.с 246, т. 1)

Отже, апелянту було відомо про наявність оскаржуваного рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року, поважних причин неподання апеляційної скарги з грудня 2017 року в заяві про поновлення строку апелянтом не наведено.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особи право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини у справі «МПП "Голуб" проти України» повторює, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань .

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

У рішенні від 03 квітня 2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Доводи апелянта про наявність підстав, передбачених п.1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, наявні підставі для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про усунення власникові перешкод у користуванні нерухомим майном та вселення, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про усунення власникові перешкод у користуванні нерухомим майном та вселення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 січня 2019 року.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна