Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2019 Справа №607/3210/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - адвоката Дацюка Ю.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та з врахуванням поданих уточнень просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно за період з 07.12.2013 року до 07.12.2018 року. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що відповідач є її батьком. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2005 року шлюб між її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано. Починаючи з 2000 року вона перебуває на утриманні своєї матері ОСОБА_5, яка є інвалідом 3 групи з дитинства та за станом здоров»я не може працювати. Згідно виконавчого листа №2-3307 виданого Тернопільським міським судом на підставі рішення суду від 11.06.2002 року про стягнення аліментів відповідач, починаючи з 22.04.2002 року і до досягнення нею повноліття повинен був сплачувати аліменти на її утримання у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно. Однак ОСОБА_4 від сплати аліментів ухиляється, виїхав на проживання у Республіку Італія, де офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, але незважаючи на це жодних коштів на її утримання не надає. Після досягнення повноліття вона продовжила навчання на денній платній формі навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В. Гнатюка, у зв»язку із чим була позбавлена можливості працювати та отримувати самостійний заробіток, та протягом усього часу навчання продовжувала перебувати на утриманні своєї матері, єдиним доходом якої є пенсія по інвалідності та соцвиплати. В рахунок оплати вартості навчання в період з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року нею було сплачено кошти у сумі 11676,88 грн. Таким чином, після досягнення повноліття вона потребувала матеріальної допомоги та мала право на отримання аліментів від свого батька на час навчання, до досягнення нею 23-річного віку. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити.

12.03.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрито провадження у цивільній справі №607/3210/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 25.03.2014 року розгляд даної цивільної справи відкладено у зв»язку із направленням судового доручення до компетентного суду Італійської Республіки про вручення судових документів та допит відповідача ОСОБА_4

Ухвалою суду від 25.05.2015 року провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу Італійської Республіки на судове доручення про надання правової допомоги.

Протокольною ухвалою суду від 17.10.2018 року провадження у справі було відновлено.

13.11.2018 року від представника відповідача-адвоката Дацюка Ю.Б. надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивачем не подано до суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі у зв»язку із чим заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач перебуваючи на території Республіки Італія має офіційне місце працевлаштування та отримує заробітну плату понад 800 євро, не перебуває у іншому шлюбі та не має неповнолітніх дітей у зв»язку із чим не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час навчання.

Представник відповідача адвокат Дацюк Ю.Б. позов не визнав та суду пояснив, що відповідач на даний час ніде працює та не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 12.12.1995 року батьками позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2005 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано.

З довідки Ф-3 ПП «Люкс» від 10.01.2014 року №0-78 вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із матір»ю ОСОБА_5, яка відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4, виданого УПСП м. Тернополя 15.03.20017 року, є інвалідом 3-ї групи з дитинства довічно.

Із довідок №51, 374 виданих Тернопільським національним педагогічним університетом ім. В. Гнатюка 03.09.2013 року та 04.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 була зарахована студентом першого курсу на держбюджетну денну форму навчання на факультет філології та журналістики, термін навчання до 31.12.2018 року.

У відповідності до договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом, укладеного 02.09.2013 року між Тернопільським національним педагогічним університетом ім. В. Гнатюка та ОСОБА_1 вартість навчання ОСОБА_3 за додатковою спеціальністю Філологія, мова і література(англійська) на денній формі навчання з терміном навчання 4 роки відповідно до кваліфікаційного рівня бакалавр становить 11676,88 грн., вартість оплати за один навчальний рік складає-2919,22 грн.

Квитанціями ПАТ КБ «Приватбанк» №24607.651.1 від 23.08.2013 року, №0.0.296208597.1 від 11.09.2014 року, №0.0.337177358.1 від 15.01.2015 року, №0.0.432697985.1 від 10.09.2015 року №0.0.515764868.1 від 04.03.2016 року № 0.0.630568647.1 від 10.10.2016 року, №0.0.717224227.1 від 01.03.2017 року підтверджується, що ОСОБА_3 сплачено на рахунок Тернопільського національного педагогічного університету ім.. В. Гнатюка грошові кошти в сумі 11676,88 грн. в якості оплати за навчання.

З довідки КУТОР «Тернопільський обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер» №1531 від 04.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_3, починаючи з 01.07.2008 року проходить лікування у голови ЛКК ОСОБА_7

Згідно довідки ПП «Любанок» №9 від 01.03.2016 року ОСОБА_3 проходила огляди у лікаря-дерматолога та пройшла курси консервативного лікування з 21.01.2015 року по 22.04.2015 року, а також продовжує диспансерний нагляд та амбулаторне лікування у поліклініці «Медікус». Вартість витрат на лікування у ПП «Любанок» становить 1380 грн., витрати на придбання лікувальних засобів згідно касового чеку від 23.11.2018 року скали 871,30 грн.

З наданої ГУ ДФС у Тернопільській області інформації про доходи ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 року по 30.09.2018 року вбачається, що з третього кварталу 2014 року по другий квартал 2016 року, у першому кварталі 2017 року та третьому-четвертому кварталі 2018 року єдиним видом доходу позивача була стипендія, інформація про доходи отримані у третьому-четвертому кварталі 2016 року, другому-четвертому кварталі 2017 року, першому-другому кварталі 2018 року відсутня. Зазначене підтверджується також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників про суми виплачених доходів та утриманих податків №5099 від 21.11.2018 року;5141 від 29.11.2018 року; №226 від 25.02.2019 року.

10.09.2007 року мати позивача- ОСОБА_5 звернулася із клопотанням про виконання на території Італійської Республіки рішення Тернопільського міського суду від 11.06.2002 року про стягнення з ОСОБА_4 в її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 22.04.2002 року і до її повноліття.

Як вбачається із довідки Управління соціальної політики №4491 від 12.12.2013 року ОСОБА_5 в період з 01.01.2006 року по 31.12.2013 року було призначено допомогу у зв»язку із ухиленням батька її дитини від сплати аліментів у розмірі 385,80 грн. щомісячно.

У довідці ДВ ДВС ТМУЮ про неотримання аліментів №19/542-18 від 16.01.2014 року вказано, що ОСОБА_4 в період з 22.04.2002 року по 07.12.2013 року ухиляється від сплати аліментів згідно виконавчого листа №2-3307, виданого Тернопільським міським судом про стягнення з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно. Станом на 16.01.2014 року борг по аліментах не погашений.

З повідомлення СВ ТМВ УМВСУ в Тернопільській області за вих. №П-631(ОП) від 31.01.2014 року вбачається, що у провадженні даного органу перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000529 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в Італійській Республіці.

Повідомленням ТВП ГУП в Тернопільській області №П-86 від 23.11.2018 року підтверджується, що ОСОБА_4 з 26.12.2013 року перебуває у державному розшуку відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.11.2013 року, як особа, яка ухиляється від сплати аліментів.

Згідно повідомлення ДВ ДВС ТМУЮ №30/4303-12 від 17.02.2015 року станом на 07.12.2013 року заборгованість ОСОБА_4 за аліментами становила 146057,37 грн. Згідно з даними МОДЕЛІ CUD 2008(декларація про доходи за 2007 рік Республіки Італія) про доходи ОСОБА_4 заборгованість по аліментах станом на 01.02.2015 року становить 14140,89 євро.

З долученої до матеріалів справи таблиці «А» про сплату податків вбачається, що з 01.01.2003 року по 01.03.2004 року ОСОБА_4 працював у фірмі Leoni Fabio і отриманий ним заробіток становив 6068 євро; в період з 01.03.2004 року по 31.12.2004 року він працював на сільськогосподарських роботах(місце праці не вказано) та отримав дохід у сумі 6271,98 євро; з 01.07.2005 року по 10.08.2005 року працював у фірмі AT ORIENTA, де його заробіток склав 1730 євро; починаючи з 13.09.2005 року по 31.05.2014 року працював у ТОВ CHANAZ IMPIANTI, де отриманий ним заробіток становить 88910 євро.

З протоколу допиту ОСОБА_4 фельдфелем управління відділку карабінерів м. Риму від 14.02.2017 року, наданого в порядку виконання судового доручення про надання правової допомоги у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000529 за ч.1 ст.164 КК України, вбачається, що ОСОБА_9 з березня 2002 року проживає на території Італійської Республіки. 24.06.20023 року через посольство України в м. Рим він був повідомлений про рішення суду від 11.06.2002 року про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказав, що у груді 2003 року він доручив своєму батькові ОСОБА_10 здійснювати виплату аліментів на користь доньки. Підтвердив, що він є власником автомобіля та з вересня 2005 року по день проведення допиту працює на фірмі CHANAZ IMPIANTI, отримуючи щомісячно заробітну плату у розмірі 600-800 євро.

З долученого представником відповідача формуляру -професійні дані та інформація щодо місця проживання, наданого Департаментом Управління освіти, роботи і покращення якості життя м. Рим, Італійська Республіка 25.01.2017 року, вбачається, що в період з 13.09.2005 року по 28.02.2015 року ОСОБА_4 на підставі робочого контракту працював неповний робочий день на установці кондиціонерів у ТОВ ЧАНАЗ ІМП»ЯНТІ. Починаючи з 24.03.2015 року ОСОБА_4 офіційно зареєстрований як безробітний.

Відповідно до виписок з банківського рахунку ОСОБА_4 єдиним доходом останнього починаючи з 24.03.2015 року є соціальні виплати по безробіттю.

У відповідності до розписки ОСОБА_5 остання 18.09.2017 року отримала від ОСОБА_11-представника ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 170000 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості за аліментами.

З листа Тернопільського МВС ДВС ГТУЮ в Тернопільській області №7030 від 14.02.2019 року вбачається, що станом на 01.02.2019 року заборгованість ОСОБА_10 за аліментами становить 18389,01 євро.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст.ст. 198, 199 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз»ясень, викладених у п.20 Постанови Пленуму Верхового Суду України №6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 після досягнення нею повноліття продовжила навчання у вищому навчальному закладі-Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В. Гнатюка на денній формі навчання на платній основі, вартість якого склала 11676,88 гр. Під час навчання позивач ніде не працювала, перебувала на утриманні матері і єдиним джерелом її доходу була стипендія. Відтак позивач потребувала додаткової матеріальної допомоги та мала право на отримання аліментів від свого батька на час навчання, до досягнення нею 23-річного віку.

Дослідженими судом доказами підтверджується, що мати позивача ОСОБА_5 є інвалідом 3-ї групи з дитинства довічно, ніде не працює, а джерелом її доходу є пенсія по інвалідності та соціальна допомога, а тому остання на думку суду не могла в належній мірі забезпечити утримання своєї повнолітньої доньки на час її навчання у ВНЗ.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено, що батько позивача-відповідач ОСОБА_4, який тривалий час ухиляється від сплати заборгованості за аліментами на утримання доньки, є працездатним, стан його здоров»я є задовільним, він не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних утриманців, в період з 13.09.2005 року по 24.03.2015 року офіційно працював у ТОВ CHANAZ IMPIANTI, Республіка Італія та отримував стабільний дохід у середньомісячному розмірі 600-800 євро, що визнано представником відповідача в ході розгляду справи по суті.

Таким чином, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) за період з 07.12.2013 року до 24.03.2015 року, коли він був офіційно працевлаштований та отримував заробітну плату і відповідно мав можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці на час навчання буде відповідати інтересам позивача та можливості платника аліментів сплатити їх.

Згідно із частиною 1 ст.82, частиною 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем в обгрунтування поданих заперечень не надано жодних доказів про те, що він за станом здоров'я чи у зв»язку із матеріальним становищем не міг виконувати своїх обов'язків по утриманню повнолітньої доньки на час продовження нею навчання у визначений судом період часу.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно за період з 07.12.2013 року до 24.03.2015 року, тобто за час, коли відповідач був офіційно працевлаштований та мав можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час навчання. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки починаючи з 24.03.2015 року ОСОБА_4 офіційно перебуває у статусі безробітного і інформація про його доходи відсутня.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в доход держави.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 182,198, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_2, фактично проживає в АДРЕСА_3, ідентифікаційний код:НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код:НОМЕР_2) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно за період із 07.12.2013 року до 24 березня 2015 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 243,60 гривень судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду в порядку, визначеному п.15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич