Дата документу 02.04.2019 Справа № 310/344/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/344/19 Провадження №22-ц/807/1304/19
Головуючий в 1-й інстанції - Дністрян О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2019 року, постановлену в м. Бердянськ у справі за заявою адвоката Безух Максима Ігоровича в інтересах ОСОБА_6 про забезпечення позову ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, визнання договорів припиненими, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення права власності,-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2019р. адвокат Безух М.І., який діє в інтересах ОСОБА_6, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання дій протиправними, припинення дій, що порушують право, скасування державної реєстрації права власності, відновлення права власності, визнання договорів припиненими, в якому просить визнати припиненим кредитний договір №07/П/10-К від 20.03.2007 року, який укладений між ОСОБА_6 та АКБ «Укрсоцбанк» в особі Бердянського відділення Запорізьокї обласної філії; визнати припиненим іпотечний договір №07/П/10-І, укладений 20.03.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу індексний №44336964 від 30.11.2018 року про реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності від 28.11.2018 року (номер запису про право власності 29189432) за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1; відновити право власності за ОСОБА_6 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Разом з зазначеною позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту та заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно (державним реєстраторам, нотаріусам, тощо), здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 44336964 від 30.11.2018 року про реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності від 28.11.2018 року (номер запису про право власності 29189432).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2019 року, заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» () на підставі рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний № 44336964 від 30.11.2018 року про реєстрацію права власності та державну реєстрацію права власності від 28.11.2018 року (номер запису про право власності 29189432).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що накладення арешту на майно буде порушувати право ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателя. Судом при постановці ухвал не враховано, що заявником не доведено ризик можливого відчуження нерухомого майна, а тому у суду не було підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам процесуального законодавства, з такою позицією погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому заявник не зобов'язаний подавати суду докази.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до заяви про забезпечення позову не надано належних доказів, які б підтверджували що нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі відчуження спірного нерухомого майна.

Враховуючи, що у суді вирішується спір щодо права власності та скасування державної реєстрації права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, тому існує реальна можливість подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна, що в свою чергу може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, заходи забезпечення є співмірними з заявленими вимогами.

Апелянт не довів, яким чином порушуються його права встановленою забороною на відчуження майна в межах ціни позову. Оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційним судом не встановлено порушень прав апелянта шляхом постановлення оскаржуваної ухвали.

Інших доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судді апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом вжито заходів забезпечення позову з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 03 квітня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков