Справа № 713/372/14-ц
Провадження №2/713/1/19
РІШЕННЯ

іменем України

27.03.2019 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, за участі представника позивача ОСОБА_2, за участі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, зустрічний позов ОСОБА_3 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_5, ОСОБА_6, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Інгосстарах»» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3

Уточнивши позовні вимоги просять в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року, в розмірі 24552,67 доларів США звернути стягнення на будинок загальною площею 117,00 кв.м, житловою площею 73.20 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою: смт Берегомет, вул. Підкрайська, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №CVG0GA від 04.09.2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 із будинку смт.Берегомет, вул.Підкрайська, 14-А, Вижницького району Чернівецької області. Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтували наступним.

Відповідно до укладеного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року ОСОБА_3, отримала кредит у розмірі 23426,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2018 року. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку, щомісяця ОСОБА_3 в період сплати повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем ОСОБА_5 04.09.2008 року укладено договір іпотеки №CVG0GA, згідно умов якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 117,00 кв.м, в тому числі житловою площею 73,20 кв.м, з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, а також земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, яка належить ОСОБА_5 Земельна ділянка розташована за адресою смт.Берегомет вул.Підкрайська, 14-А, Вижницького району Чернівецької області.

Відповідачам направлялось претензія та повідомлення про порушення основного зобовязання та іпотечного договору, а також вимогою добровільно звільнити житловий будинок, однак дана вимога залишилась без задоволення.

Крім того зазначили, що умовами пунктів 5.4. 5.5. укладеного Кредитного договору передбачено нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань протягом 3 (трьох) років від дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконане Позичальником; термін позовної давності встановлюється сторонами тривалістю 5 років. У зв'язку із тим, що договори страхування, які було укладено при укладенні кредитного договору та договору іпотеки, визнано недійсними в судовому порядку АТ КБ «ПриватБанк» здійснив перерахунок боргу без урахування страхових платежів за всі роки користування кредитом.

Заборгованість за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року становить 24552,67 доларів США станом на 08.07.2014 року і складається із таких складових:

16977,29 Доларів США заборгованість за кредитом, 3409,93 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 867,27 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3298,19 доларів США заборгованість по пені.

Стислий виклад заперечень відповідача ОСОБА_3

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці у цивільній справі №727/8529/13-ц було прийнято рішення про визнання недійсним договорів страхування. У зв'язку з цим ОСОБА_7 подав до суду у даному провадженні заяву про уточнення своїх позовних вимог, де вказав «нову» суму заборгованості за кредитним договором станом на 08.07.2014 року після «так званого» перерахунку без врахування вже страхових платежів. Та це не перерахунок, а чергові «приватівські» махінації при проведенні нарахування суми заборгованості клієнтам. Необхідно здійснити перерахунок повністю за весь період кредитування, оскільки Банком не здійснено дійсний перерахунок, відсотків та інших платежів без врахування страхових платежів, які були незаконно включені у тіло (суму) кредиту на підставі договорів страхування, які, як вказано вище, було визнано у судовому порядку недійсними. Незаконні страхові платежі, які було враховано Банком на підставі недійсних договорів страхування і які було включено банком до тіла кредиту, фактично привело до штучного збільшення заборгованості по кредиту, що потягло за собою збільшення сум оплат по погашенню кредиту кожного місяця , а в подальшому вплинула не тільки на підсумкову суму розрахунків, наведених у Графіку, а також необґрунтовано збільшила і суму відсотків за кредитом та штрафних санкцій, яка входить у склад загальної суми позовні вимог Банку. Банком у своїй заяві про уточнення позовних вимог від 16.01.2018 року вказано суму заборгованості, яка фактично залишилася незмінною після так званого їхнього «перерахунку за всі роки користування кредитом». Із суми заборгованості у 24953,07 доларів США вказаною Банком при зверненні із позовом станом на 03.02.2014 року зараз ОСОБА_7 без врахування страхових платежів, які було незаконно включено до тіла кредиту на підставі недійсних договорів страхування, у розмірі 2826,12 доларів США, вказав суму заборгованості станом на 08.07.2014 року у розмірі 24 552,67 доларів США. Фактично замість того щоб повністю провести перерахунок фактично переплачених позичальником кожного місяця з суми 2826,12 доларів США (з суми страхових платежів), як відсотків так і інших платежів з даної суми, починаючи з 01.10.2008 року, і показати різницю у заборгованості, яка (логічно) мала б виникнути за всі ці роки, ОСОБА_7 вказав так звану «уточнену суму заборгованості», яка майже нічим не відрізняється від тієї яку заявлено банком при зверненні з позовом до суду. Висновок про вартість майна від 15.01.2018 року представлений Банком до заяви про уточнення позовних вимог не є достатнім та допустимим доказом у даній справі у зв'язку чим не може братися судом до уваги при розгляді даної справи. Фактично заявляючи позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його передачі у власність Іпотекодержателю або продажу від свого імені, що саме намагаються зробити ПАТ КБ «ПриватБанк» у даній справі у такий спосіб намагаються прискорити процедуру стягнення предмету іпотеки через суд, що може займати досить тривалий час і намагаються не мати справу з виконавчою службою та не проводити торги. ВСУ вважає такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки протиправним і таким, що суперечить ст.39 ЗУ «Про іпотеку» - «реалізація предмету іпотеки за рішенням суду». При цьому стаття 37 ЗУ «Про іпотеку» - "передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки" не передбачає стягнення предмету іпотеки через суд, а передбачає тільки договірний порядок набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, тобто за згодою (підписом) іпотекодавця. Так у своєму рішенні ВСУ від 22 березня 2017 року у справі № 6-2967цс16 висловив свою позицію стосовно цього: «Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено. що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Просить відмовити в задоволенні позову.

Стислий виклад позиції позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_5, ОСОБА_6, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Інгосстарах»».

Уточнивши позовні вимоги просить визнати кредитний договір №CVG0GA від 04.09.2008 року недійсним, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 всі сплачені по кредитному договору платежі як понесені збитки в подвійному розмірі в сумі 42529,06 доларів США, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 15000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 обґрунтувала наступним.

04 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», з одного боку та громадянкою України - ОСОБА_3, з іншого боку, було укладено кредитний договір №CVG0GA від 04.09.2008 року, про надання кредиту в сумі 20856,92 доларів США на споживчі цілі (купівлю автомобіля) з кінцевим терміном погашення 18 вересня 2018 року.

Сума наданих кредитних коштів вказана в п.8.1. кредитного договору, де сказано: ОСОБА_7 забов'язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 04.09.2008 р. по 04.09.2018 р. виключно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 20000,00 доларів США на наступні споживчі цілі, 600 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту, а також у розмірі 154,15 доларів США на сплату страхових платежів по страхуванню майна на 1-й рік, 2569,20 доларів США на сплату страхових платежів у випадках передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, та 102,77 дол. США на сплату страхових платежів особистого страхування ...». В даному випадку неузгодженими сумами кредиту є: 600 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту, а також у розмірі 154,15 доларів США на сплату страхових платежів по страхуванню майна на 1-й рік, 2569,20 дол. США на сплату страхових платежів у випадках передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, та 102,77 дол. США на сплату страхових платежів особистого страхування ...». ОСОБА_3 фактично не потрібні були кошти на такі цілі, з нею ніхто не погоджував дані суми як кредитні.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 жовтня 2014 року по цивільній справі №727/8529/13-ц позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково та встановлено наступні факти: «Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві та будучи допитаною в якості свідка пояснила, що у 2008 році їй був потрібен кредит. Вона взяла його в доларах США тому, що нижчий відсоток 15%, а в гривні - 19-20 %. Повертала кредит і відсотки в гривнях. Договір страхування вона не підписувала. Страхові платежі, передбачені договором, не сплачувала. Перед укладенням кредитного договору інформаційний лист не отримувала. Заявку-анкету можливо заповнювала, але не пам'ятає. Договір особистого страхування та долучені до нього документи вона не підписувала. Документи «Інгострах» не підписувала. Чи підписувала графік погашення кредиту з Банком на момент укладення, не пам'ятає. По графіку було 396,00 доларів США з відсотковою ставкою 15. Графік погашення існував. Про фінансовий інструмент їй нічого не відомо, також не відомо, що вона сплачувала крім 15% ще 4,2 %. Вона виплатила 21 тис. дол. США з них тіла кредиту біля 2000,00 доларів США, залишок боргу становить близько 20000,00 доларів США. Якби їй з початку було відомо, що відсоток 19,2% і вона отримує кредит не 20000,00 доларів США, а 36000,00 доларів США, то кредитний договір не підписала би.

В пункті 8.1. вказано, що щомісячний платіж має складати 394,06 доларів США, однак в графіку погашення не вказано з якої саме суми тіла кредиту розраховані ці платежі. Більше того провівши альтернативний розрахунок по кредитному калькулятору Представник Позивача стверджує, що в даному випадку саме в п.8.1. га в сумі 394,06 доларів США щомісячних платежів міститься свідомий обман зі сторони Банку Позичальника. Все це привело до того, що фактично виданий кредит і відповідно сплата по ньому відсотків сильно різняться від того, що вимагав і вимагає банк. Проаналізувавши чотири варіанти розрахунків по кредитному договору через кредитний калькулятор виходить наступне: Варіант 1: Взяті дані, які фактично були повідомлені позичальнику, які він розумів і на які погодився: тіло кредиту: 20000,00 доларів США , відсоткова ставка - 15. При цьому варіанті щомісячний платіж складає 322.68 доларів США, за весь період відсотків буде сплачено 18718,87 доларів США. Варіант 2: Взяті дані, які фактично мали місце. ОСОБА_2 не видавав ОСОБА_3 долари США , а з гривневого рахунку перерахував на автосалон 96800,00 грн. При цьому варіанті щомісячний платіж складає 1561,73 грн., за весь період відсотків буде сплачено 90605,54 грн.

Варіант 3: Взяті дані, які з позичальником не узгоджені щодо відсоткової ставки. Вказавши відсоткову ставку 15,00 % річних банк додав ще 4,8 % в рік, за так звану винагороду банку за резервування. Така винагорода є скритою комісією за статутний вид діяльності банку кредитування. При цьому варіанті щомісячний платіж складає 449.63 доларів США , за весь період відсотків буде сплачено 26061,75 доларів США. Варіант 4: Взяті дані, які банк вклав без відома Позичальника, тобто: 20000,00 доларів США на наступні споживчі цілі, 600,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту 154,15 доларів США на сплату страхових платежів по страхуванню майна на 1-й рік, 2569,20 доларів США на сплату страхових платежів у випадках передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, 102,77 доларів США на сплату страхових платежів особистого страхування ...».; Відсоткова ставка 15,00 % річних плюс 4,8 % в рік за так звану винагороду банку за резервування. При цьому варіанті щомісячний платіж складає 449.63 доларів США, за весь період відсотків буде сплачено 30526,10 доларів США. Отже якщо врахувати, що місячний платіж при умові, що банк надав кредит в доларах США., мав би бути в правильному варіанті (Варіант 1) 322,68 доларів США , а фактично в кредитному договорі (п.8.1 вказано 394.06 доларів США, то реальна відсоткова ставка складе: 18.3 %

ОСОБА_2 фактично не видавав кредит у доларах США, а видав позичальнику 96800,00 грн. і Варіант 2), то при цьому щомісячний платіж був би 1561,73 грн., що по курсу НБУ на дату видачі 4,84 грн. за 1 долар США склав би 322,67 доларів США, а фактично в кредитному договорі (п.8.1 вказано 394.06 доларів США, то реальна відсоткова ставка складе: 18.3 %. При варіанті 4 реальна відсоткова ставка складає 20,9 % Це означає, що не правильне розприділення коштів на погашення привело та застосування завищеної відсоткової ставки привело до штучного збільшення заборгованості по кредиту, нарахування штрафних санкцій та пені.

Крім того, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Наведене свідчить, що ОСОБА_7 в порушення вищезазначеної норми закону та умов Кредитного договору в односторонньому порядку неправомірно та безпідставно збільшив розмір процентів відповідачу. Як вбачається з виписки про погашення по кредиту №411533 від 26.02.2013 року, кожний платіж списувався на власний розсуд Банку, а не відповідно до графіку платежу та вибраної ануїтетної схеми погашення кредиту. Позичальник була здивована, коли із сплачених нею 21264,53 грн. еквіваленту доларів США на тіло кредиту направлено банком всього 781,58 дол. США, що прямо вказує, що позичальника введено в обману щодо тіла кредиту та відсоткової ставки.

Своїми діями і не виконанням норм ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та власного положення про кредитування і привів до того, що ОСОБА_3 ввійшла в економічну кабалу та ризикує втратити заставне майно та позбутись доходів.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 жовтня 2014 року у справі №727/8529/13-ц провадження №2/727/198/14 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк»в особі Чернівецької філії ПАТ КБ «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгострах», про захист прав споживача та визнання правочину недійсним позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: визнано недійсним договір особистого страхування №СVGOLK000000032 укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія» «Інгосстрах» від 04 вересня 2008 року. Визнано недійсним договір страхування майна №СVGOLK000000032 укладений між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія» «Інгосстрах» від 04 вересня 2008 року. Рішення вступило в законну силу. Цим рішенням підтверджено ще один обман, який здійснено Банком: Підписання від імені ОСОБА_3 двох договорів страхування і перерахування по не існуючих договорах коштів.

Згідно п.8.1. кредитного договору ОСОБА_7 мав би видати кредит 20856,92 доларів США (пункт 8.1) та кредитну лінію в сумі 2569,20 доларів США на сплату страхових платежів у випадках передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, а разом 23426,12 доларів США.

Посилаючись на вимоги ст.230, ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, зазначає, що в даному випадку є кілька доказів умислу зі сторони Банку ввести в оману Позичальника: перед укладанням кредитного договору не надано інформацію про сукупну вартість кредиту на підставі постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року та ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»; Відсоткову ставку погоджено в кредитному договорі 15,0%, а на справді реальна відсоткова ставка складає 20,9 %. Сума, яка була потрібна для Позичальника в еквіваленті на долари США була 20000,00 доларів , а в доданому до позовної заяви додатку №1 графік погашення чомусь вказано 20856,92 доларів США. Підписання від імені ОСОБА_3 двох договорів страхування і перерахування по не існуючих договорах коштів в гривнях. ОСОБА_2 ввів позичальника в оману, а саме перед укладенням даного договору не ознайомив його з реальною вартість кредиту, що впливає на істотну зміну обставин - позичальник не зміг би взяти цей кредит та відповідно не мав би в даний час проблем з погашенням. Обман зі сторони Банку довершено і підтверджено його існування саме в наданих до позовної заяви первинного позову розрахунку заборгованості. Таким чином, введення в оману щодо суми кредиту і відсоткової ставки при укладанні кредитного договору щодо розміру процентної ставки та суми кредиту за кредитом договором, що безумовно є істотною умовою кредитного договору, є підставою для визнання кредитного договору недійсним в цілому, як такого, що укладено з введенням в оману, на підставі ч.1 ст.230 ЦК України.

До недійсного правочину застосовуються наслідки, передбачені ст.216, тобто двостороння реституція. Крім того, якщо юридична особа вчинила такий правочин навмисно, ввівши в оману другу сторону, вона має відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином. Загальним наслідком визнання недійсним правочину, укладеного внаслідок обману, є двостороння реституція, яка здійснюється за правилами ст.216. Додаткові майнові наслідки передбачені ч.2 ст.230 ЦК, в силу якої потерпілому відшкодовуються збитки в подвійному розмірі та моральна шкода, що завдані у зв'язку із вчиненням такого правочину

Згідно виписки про погашення по кредиту №411533 від 26.02.2013 року ОСОБА_3 сплатила 21264,53 доларів США. Беручи до уваги майнові наслідки передбачені ч.2 ст.230 ЦК України, АТ КБ «Приватбанк» має сплатити ОСОБА_3 42529,06 доларів США (21264,53 x2) та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

Також недійсними є умови кредитного договору щодо стягнення з ОСОБА_3 щомісячної комісії в розмірі 1,25 % від залишку заборгованості. Оскільки, відповідно до умов кредитного договору від 04 вересня 2008 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на ч.4 ст.11, п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, вважають, що умова п.8.1. кредитного договору щодо стягнення комісії (фінансового інструменту) в розмірі 1,25 % від залишку заборгованості по кредитному договору є несправедливим. Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено, або визнано недійсним.

Стислий виклад заперечень відповідача за зустрічним позовом АТ КБ «ПриватБанк».

В матеріалах справи міститься заявки на отримання готівки від 04.09.2008 року, де вказано номер рахунку з якого була здійснена видача кредиту - 5221 (рахунок каси банку), отримувач ОСОБА_3 і її позичковий рахунок 9954. Згідно анкети-заяви, яку заповнювала ОСОБА_3 до підписання кредитного договору, визначено суму кредиту 20856,92 доларів США. До кредитного договору є додаток №1 "Загальна вартість кредиту" та Графік погашення кредиту, які містять відомості про загальну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані із обслуговуванням і погашенням кредиту. ОСОБА_3 своїм підписом засвідчила про ознайомлення з ними, Відповідно до додаткової угоди ОСОБА_7 та ОСОБА_3 внесли зміни в існуючий кредитний договір, а саме виклали п.8.1. в новій редакції (реструктуризація заборгованості), встановили новий графік боргу, новий щомісячний платіж в розмірі 449,89 доларів США, списано суму пені в розмірі 460,62 доларів США. Тобто, ОСОБА_3 свідомо і добровільно домовилась з банком про реструктуризацію боргу, внаслідок чого була укладена додаткова угода від 13.12.2012 року до кредитного договору.

З метою виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5, 04.07.2008 року укладено договір посвідчений нотаріально для забезпечення вимог банку по договору з ОСОБА_3, вони одночасно підписали заставну, де вказано та описано кредитне зобов'язання ОСОБА_3

Зазначила, що між сторонами спору ухвалене рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.10.2014 року, справа №727/8529/13-ц, залишене в силі ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 16.09.2015 року. За позовною заявою ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», СК "ІНГОССТРАХ" з участю третьої особи, яка не заявляє вимог ОСОБА_7 України ОСОБА_6 про захист прав та визнання правочину недійсним. Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_3 зазначала підстави недійсності кредитного договору між нею та ПА КБ "ПриватБанк" і пов'язувала їх із здійсненнями нечесної підприємницької практики, ненадання інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, введення в оману щодо процентної ставки 15% річних, наявності процентів. Суди відмовили ОСОБА_3 у позовній вимозі щодо недійсним кредитного договору із вищевказаних вказаних підстав. ОСОБА_3 визнала, що у 2012 році підписувала з банком договір реструктуризації в рамках даної справи в суді першої інстанції за клопотанням ОСОБА_3 ведено судову почеркознавчу експертизу. Вважають, що обставини встановлені рішенням доказуванню не підлягають.

ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.10.2014 року, щодо визнання договору особистого страхування та страхування майна недійсним і здійснив 21.12.2015 року зарахування отриманих (повернутих) від ПАТ СК "ІНГОССТРАХ" коштів, які були свого часу перераховані по вказаним договорам.

Надані позивачем розрахунки суми боргу в чотирьох різних варіантах є необґрунтованими, оскільки позивач не зазначає яка ним використовується відсоткова ставка, тобто річна чи місячна, не вказано також валюту з якої робиться розрахунок, в розрахунку застосовані недостовірні дані, зокрема сума виданого кредиту, розмір щомісячного платежу(складові платежу), відсоткова ставка та метод нарахування відсотків.

ОСОБА_3 робить висновок, що кредитний договір укладено під впливом обману, оскільки страхові платежі, які є істотними умовами кредитного договору, не узгоджені із позичальником і їх перерахування здійснено ці відома і згоди. Наявність омани з боку кредитодавця не доведена позичальником. Страхові платежі узгоджуються договором страхування, оскільки саме вони є предметом даного договору. У кредитному договорі сума страхових платежів просто прописується для зручності, і наперед невідомо буде вона використана чи ні, чи настануть умови для її використання обумовлені п.п.2.3.1, 2.2.7 кредитного договору. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо замовчує їх існування. На відміну від помилки, при обмані повинен бути присутній умисел в діях сторони. Наявність омани з боку кредитодавця не доведена ОСОБА_3 ОСОБА_3 вказує також на оману зі сторони банку щодо суми та відсоткової ставки. Як зазначалося вище, дані обставини вже були предметом судового дослідження і не повинні доказуватися повторно.

ОСОБА_3 посилаючись на ст.216, 230 ЦК України просить відшкодувати збитки в подвійному розмірі та моральну шкоду. Подвійні збитки вираховує від сум сплачених нею всіх платежів по договору 21264,53 дол. США і множить їх на 2, при цьому не вказує, чому вона рахує дану суму збитками. Подане в зустрічному позові обґрунтування не підпадає під поняття збитків. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було б порушено (упущена вигода). ОСОБА_3 не обґрунтувала та не підтвердила доказами факту завдання їй збитків банком. Щодо фінансового інструменту. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про споживачів» у редакції від 22 вересня 2011 року, на яку посилається ОСОБА_3, обґрунтовуючи недійсність кредитного договору по причині плати за фінансовий інструмент (резервування кредиту) згідно із п.8.1.25% на місяць, споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього темною.

Станом на момент укладення кредитного договору зазначеною нормою передбачалось, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Заборони встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону станом на 04 вересня 2008 року (дата укладення кредитного договору) Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав.

ОСОБА_3 не підтверджено факту заподіяння моральних страждань, , в чому вони виражаються та якими доказами підтверджуються. В даному випадку відсутні підстави для стягнення моральної шкоди. На момент підписання договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов. ОСОБА_2 надав кредитні кошти позичальнику, на його вимогу, обидві сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній волі.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» подав заяву про застосування строку позовної давності, зазначивши, що ОСОБА_3 достеменно було відомо ще з 2008 року про наявність обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, мала можливість подати позов про визнання кредитного договору недійсним, якщо вважала, що на це є всі правові підстави. Однак своїм правом не скористалась. Просять також відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, застосувавши строк позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2, підтримала уточнені позовні вимоги, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнала, підтримала подане заперечення та заяву ро застосування строків позовної давності, просила відмовити в задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнала, підтримала поданий відзив, просила відмовити в задоволенні позову. Зустрічний позов ОСОБА_3 підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити та стягнути судові витрати, повязані із залученням експерта.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не визнала, підтримала поданий відзив, просила відмовити в задоволенні позову. Зустрічний позов підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити та стягнути судові витрати, повязані із залученням експерта.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 показала, що брала кредит у доларах, а саме 20000,00 доларів США під 15,00 % річних, однак кредитні кошти у ПАТ КБ «ПриватБанк» отримала у гривнях, а саме 96800,00 грн., по курсу долара на час видачі кредиту. Заявку про видачу готівки у доларах не підписувала. Погашала кредит у гривнях, по курсу долара. Погасила приблизно 21000,00 у доларах.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав відзив на уточнений позов, в якому зазначив, що дійсно рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці по цивільній справі №727/8529/13-ц було прийнято рішення про визнання недійсним договору страхування. ОСОБА_2 «нібито» правильно зробив, що розрахував суму заборгованості без страхових платежів, однак, суд повинен звернути увагу, що необхідно здійснити перерахунок повністю за весь період кредитування, оскільки Банком не здійснено перерахунку відсотків та інших платежів за страховими платежами які були включені у тіло кредиту, що означає, що неправильне розприділення страхових коштів привело до збільшення заборгованості по кредиту, нарахування штрафних санкцій та пені. Незначна з першого погляду похибка значно вплинула не тільки на підсумкову суму розрахунків, наведених у Графіку, а також необґрунтовано збільшила і суму відсотків кредитом та штрафних санкцій, яка входить у склад загальної суми позовних вимог Банку. Звіт про вартість майна не можна назвати достатнім та допустимим доказом даній справі. Стандартна процедура стягнення предмету іпотеки через суд може займати роки, тому Іпотекодержателі намагаються всіляко вигадати способи за допомогою яких її прискорити, зокрема не зв'язуватись із виконавчою службою та не проводити торги. Однією із таких розповсюджених схем є позов до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його передачі у власність Іпотекодержателю або продажу від свого імені, яке це хоче зробити ПАТ КБ «ПриватБанк» у даній справі. Проте, ВСУ, вважає такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки протиправним і таким, що суперечить ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» - «реалізація предмету іпотеки за рішенням суду». При цьому стаття 37 ЗУ «Про іпотеку» - "передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки" не передбачає стягнення предмету іпотеки через суд, а передбачає тільки договірний порядок набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, тобто за згодою (підписом) іпотекодавця. Отже, «прийняття у власність на підставі рішення суду» не працює. Просив відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5, не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судове засідання представник третьої особи за зустрічним позовом публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Інгосстарах»» не зявились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 12.05.2014 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зупинено до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_3, треті особи на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_7 України, ОСОБА_6, до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгострах», про захист прав споживача та визнання правочинів недійсними.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.10.2015 року відновлено провадження по цивільній справі №713/372/14-ц, провадження «2/713/1/15 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 10.11.2015 року зустрічний позов ОСОБА_3, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_9 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_5, ОСОБА_6, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Інгосстарах»» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди, обєднано в одне провадження із цивільною справою №713/372/14-ц, провадження «2/713/1/15 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.01.2016 року провадження у справі зупинено, в звязку з призначенням за клопотанням представника ОСОБА_3 судово-економічної експертизи.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.10.2017 року відновлено провадження по цивільній справі №713/372/14-ц, провадження 2/713/1/17 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, зустрічний позов ОСОБА_3 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_5, ОСОБА_6, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Інгосстарах»» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.02.2018 року провадження у справі зупинено, в звязку з призначенням за клопотанням представника ОСОБА_3 судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 грудня 2018 року поновлено провадження по цивільній справі №713/372/14-ц, провадження 2/713/1/17 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, зустрічний позов ОСОБА_3 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_5, ОСОБА_6, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Інгосстарах»» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, стягнення збитків та моральної шкоди.

Суд, заслухавши представника АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, відповідачку ОСОБА_3, дослідивши оригінали кредитної справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. В зустрічному позові ОСОБА_3 необхідно відмовити.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 04.09.2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_3 укладений кредитний договір за №CVG0GA, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 23426,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.09.2018 року.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року , ОСОБА_3 отримала кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 8 цього договору.

Відповідно до п.2.1 банк зобовязується: 2.1.1 надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.8.1 даного договору, а також, за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7 даного договору. 2.1.2. З метою надання й обслуговування кредиту відкрити рахунок, зазначений в п.8.2 даного договору; здійснювати ведення кредитного досьє по кредиту.

Відповідно до п.2.2 позичальник зобовязується:

2.2.1. використати кредит на цілі, зазначені в п.8.1 даного договору. 2.2.2. Сплатити відсотки за користуванням кредиту відповідно до п.8.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. 2.2.3. Сплатити банку винагороджу згідно п.п.8.1 та 7.2 даного договору. 2.2.4 Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.8.1 та п.2.3.3 цього договору. 2.2.5. Позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавства порядком…

В забезпечення зобовязань за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року був укладений договір іпотеки №CVG0GA від 04.09.2008 року, згідно якого відповідач ОСОБА_5 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, що належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області 25.04.1994 року на підставі рішення №12 від 25.02.1994 року, зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 25.04.1994 року в реєстрову книгу №14, стор. 228, за реєстровим №2266 та внесеного до реєстру прав власності на нерухоме майно 22.05.2003 року за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 1172236, та земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :01:003:0696, та належить ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧВ№042415, виданого Берегометською селищною радою, Вижницького району Чернівецької області 27.03.2007 року на підставі рішення виконкому Берегометської селищної ради від 18.01.2007 року 4 сесії 5 скликання, зареєстрованого в Книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №66, що підтверджується копією договору іпотеки.

З даних договору іпотеки №CVG0GA від 04.09.2008 року вбачається наступне:

Іпотекодержатель має право:

п.18.8.1 договору звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані;

18.10. договору у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно з п.18.8 цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання Предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог;

п.24 що у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30-денного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. В разі продажу Предмету іпотеки на публічних торгах Іпотекодержатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію Предмету іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів №1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачене законодавством, на день реалізації Предмету іпотеки;

п.25 договору - реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України;

п.27 договору - при реалізації предмету іпотеки відповідно до цього договору для обчислення суми в іноземної валюті, необхідної для задоволення вимог Іпотекодержателя, застосовується курс НБУ, встановлений для іноземної валюти за Кредитним договором по відношенню до гривні, на день реалізації;

п.35.1. договору - предметом цього договору є надання ОСОБА_10 в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.35.3 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед Іпотекодержателем, в силу чого Іпотекодержатель має право в разі невиконання Позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку Предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами ОСОБА_10;

35.2. договору - за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором від 04.09.2008 року №CVG0GA, укладеного між Іпотекодержателем та Позичальником по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної кредитної лінії, в сумі 23426,12 доларів США.

На підтвердження позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем надано наступні докази:

Уточнений розрахунок заборгованості за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 станом на 08 липня 2014 року, з даних якого вбачається, що заборгованість за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року становить 24552,67 доларів США, яка складається з наступного: 16977,29 Доларів США заборгованість за кредитом, 3409,93 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 867,27 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3298,19 доларів США заборгованість по пені.

Висновок про вартість майна станом на 15.01.2018 року з даних якого вбачається, що ринкова вартість житлового будинку, позн. літ.А, загальною площею 117,0 кв.м., житловою площею 73,20 кв.м, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, отримана в результаті оцінки без врахування ПДВ 20% становить 285000,00 грн. та ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер: :01:003:0696, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, становить 60000,00 гривень.

Копія повідомлення в порядку п.24 Іпотечного договору №30.1.0.0/2-196 від 15.10.2013 року з даних якої вбачається, що відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було направлено повідомлення з вимогою виконати покладені на них зобовязання, в разі невиконання протягом тридцяти днів зобовязань, звільнити спірне житлове приміщення.

Копія реєстру поштових відправлень рекомендованих листів з повідомленням претензії до боржників №11534 з даних якого вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_11 21.10.2013 року було скеровано лист-повідомлення.

Копії рекомендованих повідомлень з даних яких вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_11 25.10.2013 року отримали повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк».

Копія кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

Копія додаткової угоди, укладеної 13 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3;

Графік погашення кредиту, який є додатком №2 до кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_3 ознайомлена з графіком погашення заборгованості по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, про що свідчить її підпис. Щомісячний платіж визначено 394,06 доларів США.

Копія договору іпотеки від 04.09.2008 року з даних якого вбачається, що договір іпотеки укладено між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та майновим поручителем ОСОБА_3 - ОСОБА_5

Копія паспорта відповідача ОСОБА_5, де вбачається, що на копії проставлено підпис ОСОБА_5

Копія паспорта відповідача ОСОБА_3, де вбачається, що на копії проставлено підпис ОСОБА_3

Копія заяви на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 отримала на рахунок №9954 кредитні кошти в сумі 20000,00 доларів США.

Копія заставної Серія ПБ №011801 від 04.09.2008 року з даних якої вбачається, що за цією заставною боржник ОСОБА_3 зобовязується перед Іпотекодержателем виконати основне зобовязання відповідно до кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, розмір основного зобовязання 23426,12 доларів США, сплатити визначені договором платежі та проценти тощо. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, відповідно до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_12, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, що належить ОСОБА_5 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області 25.04.1994 року на підставі рішення №12 від 25.02.1994 року, зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 25.04.1994 року в реєстрову книгу №14, стор. 228, за реєстровим №2266 та внесеного до реєстру прав власності на нерухоме майно 22.05.2003 року за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна 1172236, та земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :01:003:0696, та належить ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧВ№042415, виданого Берегометською селищною радою, Вижницького району Чернівецької області 27.03.2007 року на підставі рішення виконкому Берегометської селищної ради від 18.01.2007 року 4 сесії 5 скликання, зареєстрованого в Книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №66.

Довідка виконкому Берегометської селищної ради №1060 від 24.02.2014 року з даних якої вбачається, що в житловому будинку в смт.Берегомет по вул.Підкрайська, 14-А, зареєстровані та проживають ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідачкою ОСОБА_3 та її представником на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог надано наступні докази:

Копія висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №2563/2564/14-32 від 11.07.2014 року з даних якої вбачається наступне: 1. Підписи від імені ОСОБА_3 в графах: «Страхувальник» з лицьової та зворотної сторін в договорі особистого страхування №CVG0LK від 04.09.2008 року; «Страхувальник» в заяві про укладення договору особистого страхування (Додаток №1 до договору особистого страхування №CVG0LK від 04.09.2008 року); підписи від імені ОСОБА_3, що містяться нижче реквізитів страхувальника з лицьової сторони та в графі «Страхувальник» зі зворотної сторони в договорі страхування майна №CVG0LK від 04.09.2008 року та в графі: «Страхувальник» в заяві про укладення договору страхування нерухомості (Додаток №1 до договору страхування майна № CVG0LK від 04.09.2008 року); «Отримувач» в заяві на видачу готівки №1 на загальну суму 20000,00 доларів від 04.09.2008 року, виконані рукописним способом пишучими засобами, без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. 2. Підписи від імені ОСОБА_3 в графах: «Страхувальник» з лицьової та зворотної сторін в договорі особистого страхування №CVG0LK від 04.09.2008 року; «Страхувальник» в заяві про укладення договору особистого страхування (Додаток №1 до договору особистого страхування №CVG0LK від 04.09.2008 року); підписи від імені ОСОБА_3, що містяться нижче реквізитів страхувальника з лицьової сторони та в графі «Страхувальник» зі зворотної сторони в договорі страхування майна №CVG0LK від 04.09.2008 року та в графі: «Страхувальник» в заяві про укладення договору страхування нерухомості (Додаток №1 до договору страхування майна № CVG0LK від 04.09.2008 року), виконані не ОСОБА_3, а іншою особою, з наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_3 3. Встановити, чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 в графі: «Отримувач» в заяві на видачу готівки №1 на загальну суму 20000,00 доларів від 04.09.2008 року, ОСОБА_3 або іншою особою, не виявилось можливим з причин, наведених в п.3 дослідницької частини висновку.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.02.2018 року за клопотанням представника ОСОБА_3 ОСОБА_8 призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи виконано підпис від імені особи ОСОБА_3 в оригіналі заяви на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США (ОСОБА_2 2 а.с.153) ОСОБА_3, чи іншою особою? Чи виконано підпис із зміною його ознак? Чи виконано текст (підпис) з наслідуванням почерку (підпису) певної особи? Чи не виконано рукопис (підпис) у незвичних умовах (відсутність обмеження зорового контролю, незвична поза, незвичне тримання приладу для писання, температурні навантаження тощо)?

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №5488/5489/1832 від 18.12.2018 року вбачається наступне: 1. Підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Отримувач» у заяві на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США (том 2, а.с.253) виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. 2. Підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Отримувач» у заяві на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США (том 2 а.с.153), виконаний самою ОСОБА_3 3. Підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Отримувач» у заяві на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США (том 2 а.с.153) виконаний самою ОСОБА_3 без зміни ознак власного підписного почерку. 4 Підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Отримувач» у заяві на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США (том 2 а.с.153) виконаний самою ОСОБА_3 без наслідування. 5.Будь-які діагностичні ознаки як природного, так і штучного характеру які б свідчили про вплив на виконавця підпису від імені ОСОБА_3 у графі «Отримувач» у заяві на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США (том 2 а.с.153) відсутні.

При зверненні з даним позовом до суду позивач посилається на загальні вимоги щодо виконання зобовязань та правові наслідки та відповідальність за порушення зобовязань.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.

Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач визначив спосіб для відновлення порушених прав, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, розташований в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, посилаючись на норми матеріального права, а саме положення ст. 509, 525, 526 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку».

При вирішенні позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з наступних вимог закону.

Виконання зобовязання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактичні обставини, встановлені судом при розгляді справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між сторонами стосується звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року станом на 08.07.2014 року в сумі 24552,67 доларів США, що еквівалентно станом на 27.03.2019 року згідно довідки НБУ 100 доларів США 2698,02 грн. в сумі 662431,03 гривень, яка складається з наступного: 16977,29 Доларів США заборгованість за кредитом, 3409,93 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 867,27 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3298,19 доларів США заборгованість по пені.

Сторони при укладенні кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

04.09.2008 року відповідач ОСОБА_5, як майновий поручитель ОСОБА_3 передав в іпотеку Іпотекодержателю (ПАТ КБ «ПриватБанк) у якості забезпечення виконання ОСОБА_10 зобовязань за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, наступне нерухоме майно: житловий будинок, позн. літ.А, загальною площею 117,0 кв.м., житловою площею 73,20 кв.м, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер: :01:003:0696, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області.

Згідно висновку експерта ТзОВ «Волинь-експерт» ринкова вартість майна станом на 15.01.2018 року становить 345000,00 гривень, а саме: ринкова вартість житлового будинку, позн. літ.А, загальною площею 117,0 кв.м., житловою площею 73,20 кв.м, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, отримана в результаті оцінки без врахування ПДВ 20% становить 285000,00 грн. та ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер: :01:003:0696, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, становить 60000,00 гривень. Вказаний висновок судом береться до уваги, є належним та допустим доказом.

Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до часткового задоволення, а саме, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року станом на 08.07.2014 року в сумі 24552,67 доларів США, що еквівалентно станом на 27.03.2019 року згідно довідки НБУ 100 доларів США 2698,02 грн. в сумі 662431,03 гривень, яка складається з наступного: 16977,29 Доларів США заборгованість за кредитом, 3409,93 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 867,27 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3298,19 доларів США заборгованість по пені, - звернути стягнення на житловий будинок, зазначений в плані під літ «А», загальною площею 117,00 кв.м, в тому числі житловою площею 73,20 кв.м, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, з початковою ціною в сумі 285000,00 гривень, та земельну ділянку площею 0,0600 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :01:003:0696, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, з початковою ціною в сумі 60000,00 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України № 6-58цс від 27 травня 2015 року, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаний Закон носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Таким чином, на підставі викладеного, виконання рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, слід відстрочити до закінчення дії мараторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Що стосується позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 із житлового будинку смт.Берегомет, вул.Підкрайська, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою та другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК України.

Відповідно до частини 2 статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином частина 2 статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке не придбане за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті39та/або частини першої статті40 Закону № 898-IV, так і частини другої статті 109 ЖК УРСР.

Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка міститься в постанові від 18 березня 2015 року по справі №6-39 цс15.

Житловий будинок, який розташований в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області та який відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_5 був переданий в іпотеку, не був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині виселення відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 із житлового будинку смт.Берегомет, вул.Підкрайська, 14-А, Вижницького району Чернівецької області не підлягають задоволенню, оскільки за встановлених судом обставин виселення проводитися тільки з наданням іншого житлового приміщення, яке повинно бути зазначене у рішенні суду. Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги без зазначення іншого житлового приміщення, в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Згідно ч.1, п.3, ч.2 ч.10 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1993,75 гривень.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року недійсним, стягнення збитків в сумі 42529,06 доларів США, стягнення моральної шкоди в сумі 15000,00 гривень, судом встановлено наступне.

На підтвердження зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та її представниками надано наступні докази:

Виписка щодо сум внесених ОСОБА_3 в рахунок погашення кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року за період з 08.11.2004 року по 26.02.2013 року з даних якої вбачається, що залишок по тілу кредиту за період з 08.11.2004 року по 26.02.2013 року становить 18361,11 доларів США; платіж по кредиту становить 21264,53 доларів США; погашення тіла кредиту 781,58 доларів США, погашення простроченого тіла кредиту 4638,69 доларів США; погашення процентів 2874,08 доларів США; погашення прострочених процентів 936,00 доларів США.

Розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору), складеного 23 листопада 2015 року ОСОБА_13 з даних якого вбачається, що представником ОСОБА_3 розроблено розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору). Варіант 1: Позичальник: ОСОБА_3, ОСОБА_7: ЗАТ КБ «ПриватБанк». Кредитні відомості: процентна ставка 15%, сума кредиту - 20000,00 доларів США, термін кредиту: 120 місяців. Щомісячний платіж 322,68 доларів США. Погашення кредиту 20000,00 доларів США. Погашення процентів - 18718,87 доларів США. Загальний внесок 38718,87 доларів США.

Розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору), складеного 23 листопада 2015 року ОСОБА_13 з даних якого вбачається, що представником ОСОБА_3 розроблено розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору). Варіант 2: Позичальник: ОСОБА_3, ОСОБА_7: ЗАТ КБ «ПриватБанк». Кредитні відомості: процентна ставка 15%, сума кредиту - 96800,00 гривень, термін кредиту: 120 місяців. Щомісячний платіж 1561,73 гривень. Погашення кредиту 96800,00 гривень. Погашення процентів - 90605,54 гривень. Загальний внесок 187405,54 гривень.

Розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору), складеного 23 листопада 2015 року ОСОБА_13 з даних якого вбачається, що представником ОСОБА_3 розроблено розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору). Варіант 3: Позичальник: ОСОБА_3, ОСОБА_7: ЗАТ КБ «ПриватБанк». Кредитні відомості: процентна ставка 19,8%, сума кредиту - 20000,00 доларів США, термін кредиту: 120 місяців. Щомісячний платіж 383,87 доларів США. Погашення кредиту 20000,00 доларів США. Погашення процентів - 26061,75 доларів США. Загальний внесок 46061,75 доларів США.

Розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору), складеного 23 листопада 2015 року ОСОБА_13 з даних якого вбачається, що представником ОСОБА_3 розроблено розрахунок ануїтетних платежів по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року (станом на дату підписання кредитного договору). Варіант 4: Позичальник: ОСОБА_3, ОСОБА_7: ЗАТ КБ «ПриватБанк». Кредитні відомості: процентна ставка 19,8%, сума кредиту - 23426,12 доларів США, термін кредиту: 120 місяців. Щомісячний платіж 449,63 доларів США. Погашення кредиту 23426,12 доларів США. Погашення процентів - 30526,10 доларів США. Загальний внесок 53952,22 доларів США.

Ухвалою Вижницького районного суду від 25.01.2016 року по справі за клопотанням представника ОСОБА_3 ОСОБА_13, призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1. Чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» умовам, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, розрахунковим документам щодо видачі та погашення вказаного кредиту? 2) Яка реальна сума кредиту була видана ОСОБА_3 за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року та чи підтверджується дана виплата документами бухгалтерського обліку та умовами кредитного договору? 3) У разу невідповідності розрахунку заборгованості умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту, розрахувати графік погашення ануїтетних платежів, вивести графік погашення заборгованості виходячи з фактично оплачених ОСОБА_3 коштів, вивести фактичну заборгованість за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року станом на 03.02.2014 року? 4) Яка реальна відсоткова ставка по кредитному договору та сукупна вартість кредиту за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року?

Згідно висновку судово-економічної експертизи №692 від 12.10.2017 року вбачається наступне: 1. У звязку із незадоволенням вимог клопотання експерта не надається за можливе провести дослідження на предмет відповідності наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» умовам кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту. 2. Дослідженням поданих документів підтверджується документально видача ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитних коштів для ОСОБА_3 на суму 20000,00 доларів США відповідно до умов кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року. Підтвердити документально видачу ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитних коштів для ОСОБА_3 на суму 3426,12 доларів США на умовах, встановлених кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року не надається за можливе. 3. В ході експертних досліджень не надалось за можливе вирішити питання щодо розрахунку ануїтетного платежу, графіку погашення заборгованості та встановлення фактичної заборгованості ОСОБА_3, виходячи з фактичних оплат та за умови невідповідності розрахунку розміру заборгованості, проведеного банком, умовам кредитного договору та розрахунковим документам. 4. У звязку із незадоволенням вимог клопотання експерта не надається за можливе провести дослідження щодо визначення реальної відсоткової ставки та сукупної вартості кредиту за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року.

Позивачка ОСОБА_3І звертаючись до суду із зустрічним позовом посилається на підстави недійсності правочину такі, як свідомий обман зі сторони АТ КБ «ПриватБанк» стосовно тіла кредиту та відсоткової ставки за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року, посилаючись на те, що банк не видавав їй суму вказану в кредитному договорі в розмірі 20000,00 доларів США, фактично було видано кредитні кошти в гривневому еквіваленті в сумі 96800,00 грн., перед укладанням кредитного договору не надано інформацію про сукупну вартість кредиту на підставі постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року та ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»; відсоткову ставку погоджено в кредитному договорі 15,0%, а на справді реальна відсоткова ставка складає 20,9 %. Сума, яка була потрібна для Позичальника в еквіваленті на долари США була 20000,00 доларів, а в доданому до позовної заяви додатку №1 графік погашення вказано 20856,92 доларів США; неузгоджено суму в розмірі 600 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту; перед укладенням даного договору не ознайомив її з реальною вартість кредиту.

Згідно зі статтею 192 ЦК України до грошових коштів-платіжних засобів, які використовуються на території України, окрім грошової одиниці України - гривні, віднесено також іноземну валюту.

Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до кредитних відносяться операції зазначені у п. З ч. 1 та п. 3-7 ч. 2 ст. 47 цього Закону, у тому числі розміщення банком залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Отже, розміщення залучених коштів шляхом надання кредитів є однією з основних банківських операцій. В розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до коштів відносяться гроші у національній або іноземній валюті або їх еквівалент. Надаючи кредит, банк розміщує залучені кошти як у національній, так і в іноземній валюті. Статтями 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Діючим законодавством не передбачено будь - яких заборон або обмежень на видачу кредитів в іноземній валюті (розміщення залучених коштів у іноземній валюті). Надаючи кредит, банк розміщує залучені ним кошти як у національній так і в іноземній валюті. ОСОБА_2 має право надавати кредит (розміщувати залучені ним кошти) незалежно від виду валюти.

Таким чином, укладення кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року в іноземній валюті та використання іноземної валюти як засобу платежу по кредитним зобов'язанням позивача не суперечить вимогами діючого законодавства України.

Посилання позивачки та її представника стосовно того, що за договором виникло грошове зобовязання в національній валюті спростовується заявкою на видачу готівки, відповідно до якої ОСОБА_3, отримала кошти саме в іноземній валюті доларах США, що також підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи №5488/5489/1832 від 18.12.2018 року згідно якої встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Отримувач» у заяві на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США виконаний самою ОСОБА_3, без зміни ознак власного підписного почерку, без наслідування, будь-які діагностичні ознаки як природного, так і штучного характеру які б свідчили про вплив на виконавця підпису від імені ОСОБА_3 у графі «Отримувач» у заяві на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів США відсутні.

Вказаний висновок судом визнається належним доказом щодо підтвердження отримання ОСОБА_3 грошових коштів саме у доларовій валюті, оскільки висновок експерта №5488/5489/1832 від 18.12.2018 року здійснено на підставі дослідження оригіналу заяви на видачу готівки №1 від 04.09.2008 року на суму 20000,00 доларів.

Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами судочинства є, зокрема, свободі укладання договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватися від укладання договорів) і визначити їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Якщо одна із сторін правочину, як це передбачає стаття 230 ЦК України, навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до ч.3ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел, коли особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона правочину заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним.

Таким чином, саме позивачка ОСОБА_3, повинна довести наявність умислу у банку, як іншої сторони оспорюваного правочину, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману.

За змістом ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у її редакції, чинній за станом на дату укладення кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону..

За змістом даних норм матеріального права правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Умовами кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» визначено:

Відповідно до п.3.1. кредитного договору за користування кредитом у період списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.8.1 змінної частини даного договору.

3.2. Кошти, отримані від позичальника, для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п.п.2.2.9, 2.3.8. цього договору, далі пені згідно розділу 5 цього договору, далі простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбачено п.7.8), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі-кредиту. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеного в п.8.1 Договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії (у випадку її щомісячної сплати згідно п.8.1. даного договору), відсотків, і/або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими.

3.3. Нарахування відсотків, а також винагород, передбачених п.п. 7.2 та 8.1 Договору здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену п.7.1, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування Кредитом -360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного Періоду сплати включно. Дата погашення Кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми Кредиту.

3.4. Для погашення заборгованості за даним Договором, у тому числі винагороди й відсотків за користування Кредитом, Позичальник надає Банку кошти на Рахунки передбачені п.1.2. даного Договору для зарахування коштів. ОСОБА_2 здійснює погашення заборгованості за Кредитом у порядку, зазначеному в п. 5.3 даного Договору.

3.6. Позичальник сплачує Банку винагороду, в розмірі й у строки, зазначені в п. 8.1 даного Договору. Якщо згідно п. 8.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п. 8.1 ) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення Кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього Періоду сплати до дня остаточного погашення Кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по Кредитному договору не проводиться.

3.7. При непогашенні Кредиту в строки, зазначені п. п. 2.3.3, 8.1, 8.1.1, 8.1.2 цього Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої сумі Кредиту нараховується пеня відповідно до п.5.1. цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п.8.1 кредитного договору банк зобов'язується надати "Позичальникові" кредитні кошти на строк з 04.09.2008 року по 04.09.2018 року включно, у вигляді не поновлювана лінія (далі - «Кредит») у розмірі 23426,12 доларів США на наступні цілі: у розмірі 20856,92 доларів США на споживчі цілі, з них 20000,00 доларів США на споживчі цілі шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 600,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 154,15 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 102,77 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 2569,20 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1.25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3.00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору.

Погашення заборгованості за договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку:

Щомісяця в Період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 394,06 доларів США згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. 8.1.1. Позичальник зобов'язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.8.1.повне погашення Кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного Договору. 8.1.2. У разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. 8.2. Для виконання даного договору ОСОБА_7 відкриває Позичальникові: рахунок 3250 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін.платежам. Позичальник доручає, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти: Винагороду за надання фінансового інструменту Банку у розмірі 600,00 доларів США , на оплату страхових платежів у розмірі 256,92 доларів США на поточний рахунок Страхової компанії «Інгосстрах». Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку №) що відповідає платіжній картці № , емітованої ПриватБанком. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред'явлення Позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом.

Кредит надається в обмін на зобов'язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки.

8.4. При порушенні Позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми просроченної заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.12.2015 року за клопотанням представника ОСОБА_3 витребувано з АТ КБ «Приватбанк» письмові докази, а саме: виписку по особовому рахунку ОСОБА_3 по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року в тому числі по видах нарахувань та зарахувань: «тіло» кредиту, відсотки, щомісячна комісія за резервування, пеня, штраф; висновок управління ризиків перед укладенням між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року; положення про кредитування ЗАТ КБ «ПриватБанк», що діяло на дату укладення кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року; положення про облікову політику банку, що діяло на дату укладення кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року; копії меморіальних ордерів, платіжних доручень, заяву про видачу готівки на видачу кредиту: 20000,00 доларів США на споживчі цілі, 600,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту, 154,15 доларів США на сплату страхових платежів по страхуванню майна на 1-й рік, 2569,20 доларів США на сплату страхових платежів передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, 102,77 доларів США на сплату страхових платежів особистого страхування; оригінал кредитної справи по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, укладеному між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На виконання ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надано:

копію додаткової угоди, укладеної 13 грудня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 з даних якої вбачається, що сторони дійшли згоди внести зміни до кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року. 1. Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї Додаткової угоди зменшити на 460,62 долари США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 дол. США, пеня у розмірі 460,62 дол. США. Згідно зі ст.ст.212, 651 ЦКУ у разі порушення Позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї Додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 460,62 доларів США. 3. Викласти пункт 8.1 договору в наступній редакції: 1. ОСОБА_2 зобовязується надати Позичальникові' кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу, на строк з 04.09.2008 року по 04.09.2018 року включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 25413,82 долари США на наступні цілі тощо.

В разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування Кредитом та винагород, зазначених а Договорі, згідно ст.212,611,651 Цивільного кодексу України Сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання Позичальником зобовязань по сплаті відсотків за користування Кредитом та винагород, передбачених Договором, (далі Плата за Кредитом), Плата за Кредитом нараховується Банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобовязань по оплаті Плати за Кредитом сплачує Банку, неустойку: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування Кредитом: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород передбачених Договорам, тощо.

Копію Додатку 1 до Додаткової угоди з даних якого вбачається, що ОСОБА_3 ознайомлена з графіком погашення заборгованості по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, про що свідчить її підпис, щомісячний платіж становить 449,89 доларів США.

Копія експертного висновку від 01.09.2008 року з даних якої вбачається, що представником ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснено перевірку наявності, стану і забезпечення передбаченого споживчого кредиту ОСОБА_3 Сума запитуваного кредиту: 20856,92 доларів США, яка складається із суми кредиту на покупку під заставу нерухомості 20000,00 доларів США, суми винагороди за надання фінансового інструменту 600,00 доларів США, суми страхових платежів 256,92 доларів США. Процентна ставка, що пропонується: 1,25% у місяць. Строк кредиту 120 місяців. Необхідна вартість іпотеки 145521,00 грн., вид застави нерухомість. Висновок: Предмет іпотеки, який пропонується ОСОБА_3, а саме, житловий будинок, який розташований в смт.Берегомет по вуо.Підкрайська, 14-А, Вижницького району Чернівецької області є ліквідним по прийнятній заставній вартості, що дозволить видачу кредиту в розмірах передбачених кредитними процедурами, при позитивному рішенні кредитного комітету. Заставну нерухомість необхідно застрахувати на користь Берегометського відділу Чернівецького філіалу ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оцінка фінансового стану позичальника ОСОБА_3 від 04.09.2008 року з даних якої вбачається, що фінансовий стан позичальника ОСОБА_3 клас А. Сума кредиту 20000,00 доларів США, сума винагороди 600,00 доларів США, сума страхових платежів 1212,68 доларів, відсоткова ставка в місяць 1,25 % на місяць, загальна вартість майна 30000,00 доларів США.

Виписка по кредитному рахунку «3250 ОСОБА_3 в період з 04.09.2008 року по 28.12.2015 року з даних якого вбачається рух коштів, що були сплачені ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року.

Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Спрямованість внутрішньої волі позичальника ОСОБА_3 на укладення кредитного договору саме в іноземній валюті підтверджується самим кредитним договором, оскільки під час укладання кредитного договору, ОСОБА_3 було ознайомлено в повному обсязі з умовами договору, а саме: кредитні умови, мету, цілі, форми його забезпечення, наявні форми кредитування, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит виданий, варіанти повернення кредиту, можливість дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, ОСОБА_3 підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було вчинено дії щодо перевірки наявності, стану і забезпечення передбаченого споживчого кредиту ОСОБА_3, оцінки фінансового стану позичальника ОСОБА_3, умови, які викладені у пунктах укладеного між банком та ОСОБА_3 кредитного договору і додатків до нього, були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і позичальник проти них не заперечувала, тобто договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Кредитний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин чи окремі його пункти суперечать ЦК України чи іншим актів цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені.

Крім того, ОСОБА_3 протягом тривалого часу виконувала умови договору, сплачувала усі платежі, підписала з ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 грудня 2012 року додаткову угоду, з приводу реструктуризації боргу, була ознайомлена з графіком погашення заборгованості по кредитному договору №CVG0GA від 04.09.2008 року, про що свідчить її підпис, отже, погоджувалась зі всіма умовами договору та їх частково виконувала.

Таким чином, позивачка була ознайомлена повною мірою з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і орієнтовним розрахунком сукупної вартості кредиту за кредитним договором; умовами додаткової угоди.

За змістом ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на спростування наведених вище обставин, позивачкою та її представником не надано. Позивачка не довела суду, що на момент укладення кредитного договору, додаткової угоди з боку банку як сторони правочинів мало місце навмисне введення позивача в оману (умисел) щодо обставин, які впливають на вчинення нею правочинів (кредитного договору та додаткової угоди).

За змістом ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь - яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Однак, суду не надано доказів того, що перед укладенням кредитного договору, додаткової угоди позивачка ОСОБА_3 не мала можливості і не була ознайомлена з усіма умовами кредитного договору, додаткової угоди, відповідно, і що такі умови її не влаштовували.

Доказів того, що позивачка до чи після укладення кредитного договору чи додаткової угоди зверталась до банку з проханням розяснення умов, наведених в цих правочинах, суду не надано.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2014 року позов ОСОБА_14, який діє в інтересах ОСОБА_3, про захист прав споживача та визнання правочину недійсним, задоволено частково. Визнано недійсним договір особистого страхування CVG0LK між ОСОБА_3 та ЗАТ «Страхова компанія «Інгострах» від 04.09.2008 року визнано недійсним договір страхування майна CVG0LK між ОСОБА_3 та ЗАТ «Страхова компанія «Інгострах» від 04.09.2008 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2015 року, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 жовтня 2014 року, залишено без змін.

Обставини, встановлені судовим рішенням, які відповідно до ст.82 ч.4 ЦПК України, на думку суду повторного доказуванню не підлягають.

Так, судовим рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2014 року встановлено, що оспорюваний кредитний договір вчинений у формі, встановленій законом, за своїм змістом не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. В результаті укладення договору настали реальні правові наслідки. ПАТ КБ «ПриватБанк» при укладенні договору дотримано вимоги законодавства щодо надання кредиту в іноземній валюті.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2015 року встановлено: недоведеність обставин ненадання ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації ОСОБА_3 про умови кредитування, наявність умислу, який полягає у замовчуванні реальної ціни пропонованої фінансової послуги та декларуванні в кредитному договорі заниженого розміру процентної ставки; у матеріалах справи відсутні докази щодо невідповідності відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Що стосується посилання ОСОБА_3 на ч.4 ст.11, п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», стосовно того, що умова п.8.1. кредитного договору щодо стягнення комісії (фінансового інструменту) в розмірі 1,25 % від залишку заборгованості по кредитному договору є несправедливою, як на підставі недійсності вказаного пункту, судом встановлено наступне.

Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено сплату винагороди у розмірі фінансового інструменту у розмірі 1,25 % від залишку заборгованості по кредитному договору.

Укладаючи кредитну угоду та підтверджуючи підписом, позивачка ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання сплачувати винагороду у розмірі фінансового інструменту у розмірі суми 1,25% від залишку заборгованості по кредитному договору.

На момент укладення договору позичальник не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, в подальшому виконувала його умови.

Частина 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на момент укладання кредитного договору) передбачала, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Разом з тим, відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», яким текст закону був доповнений 22 вересня 2011 року, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною.

Отже, саме з 22 вересня 2011 року банкам чи іншим фінансовим установам забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. На момент укладання кредитного договору 04.09.2008 року таких заборон не існувало, а лише був передбачений обов'язок кредитодавця не сплачувати будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. А тому доводи позивачки щодо недійсності правочину відповідно до даних вимог закону задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених ОСОБА_3 вимог про стягнення збитків в подвійному розмірі в сумі 42529,06 доларів США та стягнення моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Доводи ОСОБА_3 про те, що якщо юридична особа вчинила такий правочин навмисно, ввівши в оману другу сторону, вона має відшкодувати їй збитки в подвійному розмірі та моральну шкоду, завдану таким правочином, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки при розгляді зустрічного позову не встановлено вказаних обставин та позивачкою ОСОБА_3 не доведено інших підстав щодо стягнення на її користь вказаних сум з ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується заявленого представником ПАТ КБ «ПриватБанк» клопотання про застосування строків давності, судом встановлено.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_3 не пропущено строк звернення до суду, оскільки строк дії кредитного договору визначений по 04.09.2018 року включно, ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом 10.11.2015 року. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про застосування строку позовної давності, оскільки ним не доведено, що ОСОБА_3 такий строк пропущено.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.1, 7, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК Української РСР, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст.4, 13, 82 ч.4, 141, 258-265, 274-279, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVG0GA від 04.09.2008 року станом на 08.07.2014 року в сумі 24552,67 доларів США, що еквівалентно станом на 27.03.2019 року згідно довідки НБУ 100 доларів США 2698,02 грн. в сумі 662431,03 гривень, яка складається з наступного: 16977,29 Доларів США заборгованість за кредитом, 3409,93 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, 867,27 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3298,19 доларів США заборгованість по пені, - звернути стягнення на житловий будинок, зазначений в плані під літ «А», загальною площею 117,00 кв.м, в тому числі житловою площею 73,20 кв.м, з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, з початковою ціною в сумі 285000,00 гривень, та земельну ділянку площею 0,0600 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :01:003:0696, що розташована в смт.Берегомет по вул.Підкрайській, 14-А, Вижницького району Чернівецької області, з початковою ціною в сумі 60000,00 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження».

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 1993,75 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третіми особами без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачки є ОСОБА_5, ОСОБА_6, де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є публічне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Інгосстарах»» про захист прав споживача, визнання кредитного договору №CVG0GA від 04.09.2008 року недійсним, стягнення збитків в сумі 42529,06 доларів США, стягнення моральної шкоди в сумі 15000,00 гривень, - відмовити.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, (рах. №3111 , МФО 305299).

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП - НОМЕР_1), зареєстрований та житель ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_2), зареєстрований та житель ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідачка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП - НОМЕР_3), зареєстрована та жителька смт.Берегомет, вул.Підкрайська, 14-А, Вижницького району Чернівецької області.

Третя особа: публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгострах», 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суддя: І. А. Кибич