Справа № 754/59/19
У Х В А Л А

іменем України

14 січня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вище зазначеним позовом.

Вказаний позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме, позовна заява не містить викладення обставин та доказів не проживання відповідачів в АДРЕСА_1 більше року.

Зокрема, до позовної заяви не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів не проживання відповідачів в вказаній квартирі з 2016 року, враховуючи те, що між позивачем та відповідачем 1 розірвано шлюб лише в жовтні 2018 р., та до липня 2018 року відповідач 1 був власником вказаної квартири.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позову шляхом виконання п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України та подання до суду відповідної заяви.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків терміном у 3 дні з моменту отримання копії ухвали суду. На виконання даної ухвали суду заявнику подати відповідну заяву через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв'язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя