Провадження №2/760/4533/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів та просив стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 38915,81 грн., з яких 32995,49 грн. сума страхового відшкодування, 1168,06 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 395,95 грн. 3% річних, 4356,31 грн. пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача витрати на проведення експертизи в сумі 2500,00 грн.

Стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 14419,51 грн. та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2017 року в м. Кривий Ріг біля будинку №1 по вул. Дніпровське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_4 та «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2, в результаті якої належний позивачу автомобіль «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Водієм транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_4 був ОСОБА_2, якого постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.10.2017 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_4 ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно полісу серії АМ №0528015 від 25.08.2017 року.

27.09.2017 року позивачем було повідомлено ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про настання страхового випадку.

Із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» 12.10.2017 року.

Однак, виплата страхового відшкодування, у встановлені законом строки, проведена не була.

Позивач самостійно звернувся до ФОП ОСОБА_3 для проведення незалежної оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП йому як власнику автомобіля «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2.

Відповідно до висновку за звітом №135-18 вартість відновлювального ремонту дорівнює 48039,33 грн. (з урахуванням ПДВ в запчастинах), а вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП, на дату ДТП 27.09.2017 року становить 32995,49 грн. (з урахуванням ПДВ в запчастинах).

Вартість проведеної оцінки склала 2500,00 грн.

Позивачем за власні кошти був проведений ремонт автомобіля, вартість якого склала 47415,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у зв'язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов'язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП його майну, яка визначається вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та становить 32995,49 (з урахуванням ПДВ в запчастинах).

Також, у зв'язку із порушенням строків виплати ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» страхового відшкодування, з останнього підлягає стягненню 1168,06 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 395,95 грн. 3% річних, 4356,31 грн. пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та 2500,00 грн. за проведення експертизи.

Крім того, з відповідача ОСОБА_2, як особи винної у ДТП, підлягає стягненню компенсація позивачу різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП та сумою страхового відшкодування, що становить 14419,51 грн.

Зазначив, що крім матеріальної шкоди йому було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 5000,00 грн., та яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року справу передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року позов задоволено.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.02.2019 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 03.10.2018 року задоволено та скасовано заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03.10.2018 року та справу призначено до розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року:

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови).

При новому розгляді справи судом встановлено наступне, що 26.09.2017 року в м. Кривий Ріг біля будинку №1 по вул. Дніпровське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_4 та «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2, в результаті якої належний позивачу автомобіль «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг від 11.10.2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Renault Kangoo», д.н. НОМЕР_4, внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Встановлено, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2, як власника наземного транспортного засобу, застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» відповідно до полісу серії АМ №0528015 від 25.08.2017 року.

Внаслідок ДТП автомобілю позивача «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2, було завдано механічних пошкоджень.

27.09.2017 року позивачем було повідомлено ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» про настання страхового випадку.

Із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» 12.10.2017 року.

Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Разом з тим, відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»: звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Встановлено, що відповідачем ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» після отримання від позивача повідомлення про настання страхового випадку та заяви про виплату страхового відшкодування не було здійснено жодних дій.

Також, ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» не було надано відповідь і на адвокатський запит №46/05 від 10.05.2018 року, який був надісланий на його адресу 10.05.2018 року.

У зв'язку з викладеними обставинами, позивач з власної ініціативи замовив у ФОП-ОСОБА_3. проведення огляду пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2 та складення належного звіту про вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Згідно висновку за звітом №135-18 проведеного ФОП ОСОБА_3 04.10.2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власнику автомобіля «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2 на дату ДТП 27.09.2017 року становить 32995,49 грн. (з врахуванням ПДВ в запчастинах).

За складання вказаного висновку позивачем сплачено 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 51).

Встановлено, що позивачем за власні кошти проведений ремонт автомобіля «Chevrolet Malibu», д.н. НОМЕР_2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля після пошкодження його в результаті ДТП склала 47415,00 грн., що підтверджується рахунком №85 від 18.05.2018 року, актом виконаних робіт від 18.05.2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №85 від 18.05.2018 року.

Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Разом з тим, частиною 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно ст. 29 цього ж Закону У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Сліз зазначити, що згідно п. 36.2 ст. 36 цього Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Враховуючи вищевикладене, на підстав п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у зв'язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов'язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну, яка визначається вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та становить 32995,49 грн. (з урахуванням ПДВ в запчастинах).

Крім того, з відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на проведення експертизи 2500,00 грн.

Встановлено, що позивач із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до страхового товариства 12.10.2017 року та останнім днем для виплати суми страхового відшкодування було 10.01.2018 року. Однак, до теперішнього часу виплату так і не здійснено.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України).

Отже, враховуючи викладене ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» як боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем інфляційне збільшення суми боргу складає 1168,06 грн. та 3% річних складають 395,95 грн.

Зазначений розрахунок сторонами у справі не оспорювався, суд вважає його вірним та таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача суму страхового відшкодування 32995,49 грн., інфляційне збільшення суми боргу 1168,06 грн. та 3% річних в сумі 395,95 грн.

Крім того, відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» прострочив виплату позивачу страхового відшкодування, на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зобов'язано сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка, відповідно до розрахунку наданого позивачем становить 4356,31 грн.

Зазначений розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні справи по суті.

Позивач також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 14419,51 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на викладене, з ОСОБА_2, як особи винної у спричинені матеріальної шкоди позивачу, підлягає стягненню на користь позивача різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу та сумою страхового відшкодування, що становить 14419,51 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Встановлено, що позивач довготривалий період не міг користуватися автомобілем з причин його пошкодження в результаті ДТП, що призвело до вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, і як наслідок вести звичайний для нього та його сім'ї спосіб життя і спричинило незручності у виконанні ним своїх посадових обов'язків.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Слід зазначити, що при новому розгляді справи відповідач ОСОБА_2 не надав відзиву на позовну заяву або будь-яких письмових чи усних пояснень.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору, а саме з кожного по 352,40 грн.

Крім того, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь держави за вимоги немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди).

Позивач також просив стягнути з відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 5000,00 грн., надано договір №37 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 10.05.2018 року, копію прибуткового касового ордеру №1 від 05.06.2018 року на суму 5000,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 11, 1166, 1167, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», , місцезнаходження: м. Київ, пров. Індустріальний, 23 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, грошові кошти в сумі 38915,81 грн., з яких: 32995,49 грн. - сума страхового відшкодування, 1168,06 грн. - інфляційне збільшення суми боргу, 395,95 грн. - 3% річних, 4356,31 грн. - пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», , місцезнаходження: м. Київ, пров. Індустріальний, 23 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 витрати за проведення експертизи в сумі 2500,00 грн.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», , місцезнаходження: м. Київ, пров. Індустріальний, 23 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 матеріальну шкоду в сумі 14419,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», , місцезнаходження: м. Київ, пров. Індустріальний, 23 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 352,40 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя