Дата документу 03.04.2019 Справа № 337/5756/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5756/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1441/19 Салтан Л.Г.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Разом з позовом ОСОБА_5 подав до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.11.2018 року № 145748005, вбачається, що 01.06.2017 року відповідач придбав квартиру, яку 29.11.2018 року виставив на продаж за понад 800 000, 00 грн., що підтверджується роздруківками з сайтів безкоштовних оголошень у мережі Інтернет.

Крім того, у 2018 році відповідач придбав у власність автомобіль Меrсеdes-Веnz 2016 року випуску, середня ринкова вартість якого складає 68 466,00 доларів США, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру МВС України від 16.11.2018 року.

Зазначає, що його майнові вимоги можуть бути задоволені за рахунок майна відповідача, яким останній у випадку незастосування заходів забезпечення позову має можливість вільно розпорядитися не на його користь, чим буде значно ускладнено або унеможливлено виконання судового рішення та ефективний захист порушених його прав у випадку задоволення позову.

Посилаючись на зазначені обставини, з метою забезпечення виконання рішення суду просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, що належать відповідачу.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно в межах суми заявлених позовних вимог на суму 6124784,32 грн., що належить на праві власності ОСОБА_3 до вирішення спору по суті.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом під час розгляду заяви про забезпечення позову не зазначено питання зустрічного забезпечення позову, не встановлено обставин щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виколення можливого рішення суду про задоволення позову. Судом не з'ясовано питання щодо належності відповідачу двох транспортних засобів. Застосовані заходи забезпечення позову, які не можна визнати співмірними заявленим позовним вимогам. Просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою в задоволені заяви про забезпечення прозову відмовити.

На зазначену апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 подав відзив у якому посилається на те, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального законодавства та суд дійшов обґрунтованих висновків. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суддя першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст. 150-153 ЦПК України, виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, за яким позивач просить стягнути з відповідача 6124784,32 грн. та існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також з метою ефективного захисту та поновлення порушених прав інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов без порушень норм діючого законодавства.

ОСОБА_5 у позові заявив такі позовні вимоги: Стягнути з ОСОБА_3 борг за договором позики в розмірі 4399198 грн. основного боргу, 1299089 грн. 14 коп. процентів за користування позикою 333384 грн. 22 коп. втрат від інфляції та 93112 грн. 96 коп. та 3% річних за порушення зобов'язань, а всього 6124784,32 грн.

Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, чинного на час постановлення ухвали, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищевказане стосується й вимог про забезпечення позову.

Статтями 151, 152 ЦПК України, чинного на час вирішення питання про забезпечення позову, передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки з наданих позивачем доказів дійсно вбачається наявність спору між сторонами щодо стягнення коштів за договором позики. Якщо не буде накладено арешт на належне відповідачам майно, існує ймовірність його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звертаючись до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 6124784 грн. 32 коп., саме в цих межах і задоволено заяву про забезпечення позову, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо забезпечення позову відповідають положенням вищевказаних норм діючого процесуального законодавства та роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України. Доводи апеляційної скарги не відповідають обставинам справи та положенням діючого законодавства.

Таким чином, апеляційна скарга є безпідставною, її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, чинного на час перегляду рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи позов, докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів представника відповідача, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 08 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко