КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №759/6663/18

01 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

26 квітня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.08.2013 року, ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 2 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказував на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач на час укладення кредитної угоди дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Посилаючись на те, що у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість у розмірі 44 352,35 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 2 650,78 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 38 913,36 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 200,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу(процентна складова) - 2 088,21 грн., просило стягнути з відповідача на користь банку вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 1 762,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.08.2013 року у розмірі 3 199,18 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних про стягнення відсотків скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду в частині зменшення заборгованості за відсотками ухвалене без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зазначала, що висновок суду про те, що позивачем не надано доказів, які б підтвердили, що відповідач був повідомлений про зміну розміру відсоткової ставки за кредитом є безпідставним, оскільки суду було надано Тарифи, з яких вбачається, що за тратами здійсненими з 01.09.2014 року відсоткова ставка - 2,9 % в місяць, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6% на місяць. Підписуючи анкету-заяву від 09.08.2013 року, відповідач підтвердив, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. З наданої до матеріалів справи виписки вбачається, що банком виконано обов'язок щодо повідомлення позичальника про встановлення відсоткової ставки за кредитним договором саме в порядку, обумовленому договором приєднання, а з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що позивачем нарахування відсотків проводиться саме в розмірі ставок, що вказані у виписці по рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.08.2013 року ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_5 погодився з тим, що дана заява разом із Пам'яткою, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 09.08.2013 року станом на 31.03.2018 року у розмірі 44 352,35 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 650,78 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 38 913,36 грн., заборгованості по пені та комісії - 200 грн., штрафу (фіксована частина) - 200 грн., штрафу (процентна складова) - 2 088,21 грн.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованоситі за кредитом у розмірі 2 650,78 грн., та заборгованості по пені та комісії у розмірі 200 грн., суд першої інстанції посилався на те, що позивачем доведено факт існування кредитних правовідносин між сторонами, відповідач належним чином не виконував зобов"язань за договором, вчасно не погашав заборгованість за договором, а тому наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів, суд першої інстанції послався на те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності особи за одне й те саме порушення.

Рішення суду першої інстанції сторонами в цій частині не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, стягуючи з відповідача на користь АТ «ПриватБанк» 348,40 грн. заборгованості за процентами, суд першої інстанції послався на те, що відповідач 09.08.2013 року ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними, що засвідчив своїм підписом, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами станом на день підписання договору становив 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, проте доказів на підтвердження повідомлення відповідача про зміну розміру відсоткової ставки за кредитом позивачем надано не було, а тому заборгованість за процентами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 15.08.2013 року по 31.08.2014 року у розмірі 348,40 грн., так як проценти з 01.09.2014 року нараховувались банком за збільшеною відсотковою ставкою 34,89 % , а з 01.04.2015 року - за ставкою 43,20 %, що суперечить Умовам та правилам надання банківських послуг.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У вказаних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

В позовній заяві позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.08.2013 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 2 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження укладення кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_5 заборгованості за вказаним договором, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано суду першої інстанції розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, копія паспорта відповідача (а.с. 5-33).

Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява від 09.08.2013 року містить лише анкетні дані ОСОБА_5, його контактну інформацію. Заява не містить даних про те, яку саме картку було видано банком відповідачу, її вид, строк дії та умови кредитування.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо перевірити правильність нарахування заборгованості за відсотками Розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Відсутні у справі докази щодо строку дії кредитної картки (строку дії договору). Крім того, розрахунок не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку.

Враховуючи встановлені обставини у справі, надані докази, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження отримання відповідачем платіжної картки, її виду, строку її дії, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 09.08.2013 року, зокрема, в частині заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 38 913,36 грн., які, з урахуванням вимог ст. 1048 ЦК України, підлягають нарахуванню до дня повернення позики.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем на підтвердження повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки за кредитом було надано Тарифи, з яких вбачається, що за тратами здійсненими з 01.09.2014 року відсоткова ставка - 2,9 % в місяць, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6% на місяць, колегія суддів відхиляє, оскільки надана позивачем на підтвердження укладення кредитного договору анкета-заява від 09.08.2013 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку не містить даних про те, яку платіжну картку відповідач отримав, її вид, строк дії та на яких умовах, так як вона містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_5, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, при цьому наданий АТ «ПриватБанк» витяг з Тарифів стосується обслуговування кредитних карт «Універсальна», тоді як відомостей про те, що банк надав відповідачу картку «Універсальна» матеріали справи не містять та позивачем надано не було, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування процентів за відсотковими ставками встановленими вказаними Тарифами в межах строку дії договору, що відповідає строку дії картки.

Доводи апеляційної скарги про те, що, підписуючи анкету-заяву від 09.08.2013 року відповідач підтвердив, що він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, відповідач користувався кредитним лімітом, отже погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов, колегія суддів відхиляє, оскільки надана суду анкета-заява від 09.08.2013 року, розрахунок заборгованості та додана до апеляційної скарги виписка по карті НОМЕР_2, за відсутності доказів того, яку саме кредитну картку було видано відповідачу та який строк її дії, позбавляє суд можливості перевірити правильність та обгрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості за процентами відповідно до заявлених вимог позивача.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування обставин, про які останній зазначає в позові та апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи все вищевикладене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ «ПриватБанк» заборгованості за процентами підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зазначений вимог у зв"язку з тим, що вони не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. Рішення суду в частині стягнення заборгованості по кредиту, пені та комісії, та в частині відмови у задоволенні позову про стягнення штрафів не оскаржується сторонами, а тому не було предметом перевірки судом апеляційної інстанції

Оскільки рішенням Святошинським районним судом м. Києва від 10 січня 2019 року, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитом, за процентами, пенею та комісією однією сумою у розмірі 3 199,18 грн., без зазначення складових вказаної заборгованості та не вказано про відмову у задоволенні інших позовних вимог, колегія суддів вважає, що резолютивну частині рішення слід викласти в новій редакції.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» було понесено судові витрати по сплаті судового збору до суду першої інстанції в розмірі 1 762 грн., позовні вимоги задоволені частково на загальну суму 2 999,18 грн., що становить 7% від суми заявлених вимог. З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати у загальному розмірі 123,34 грн.

Отже, з урахуванням вимог ч.10 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору на загальну суму 123,34 грн.

Керуючись ст.ст. 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.13, 263, 76, 77, 78, 81, 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 999,18 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2 650,78 грн. та заборгованості по пені та комісії у розмірі 200,00 грн.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору у розмірі 123,34 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року

Головуючий: Судді: