пр. № 4-с/759/95/19
ун. № 759/2137/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Бабич Н.Д.

при секретарі Котляр Ю.М.

за участю скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду в залі судового засідання №7, скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Пилипчук К.Р. від 29.01.2019р. та її скасування, про визнання дій виконавця незаконними,-

встановив:

11 березня 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою, в якій просив визнати незаконними виконавчі дії Головного державного виконавця Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Пилипчук К.Р. стосовно винесення постанови від 29.01.2019р. про відкриття виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №58140068 за виконавчим листом №759/2137/18, виданого Святошинським районним судом м.Києва 14.01.2019р., та просив скасувати вказану постанову, посилаючись на ті підстави, що даною постановою було незаконно накладено арешт та заборону на відчуження належної йому заробітної плати, що знаходиться на банківському картковому рахунку НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", а тому, на його думку, державний виконавець вчиняє незаконні виконавчі дії. Лише 27.02.2019р. йому стало відомо про існування оскаржуваної постанови, оскільки остання на адресу боржника не надходила, а тому вважає строк для її оскарження не пропущеним.

Згідно автоматизованого розподілу від 12.03.2019р. скарга була передана судді Бабич Н.Д. (а.с.52).

Ухвалою від 14.03.2019р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи скарги підтримав, підтвердив обставини викладені в скарзі та просив суд її задовольнити.

Заінтересована особа - Головний державний виконавець Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Пилипчук К.Р. у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, на вимогу суду копію виконавчого провадження ВП №58140068.

Представник КС "Сімейна позика" в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази, матеріали виконавчого провадження ВП №58140068, у їх сукупності та співставленні, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2019р. та незаконні дії державного виконавця задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.10.2018 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки "Сімейна позика" 148 680 грн. 68 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.40-41).

На виконання вказаного рішення, стягувачу КС "Сімейна позика" Святошинським районним судом м. Києва 14.01.2019 видано 4 виконавчі листи №759/2137/18 (а.с. 43 зв.).

21 січня 2019р. КС "Сімейна позика" подала заяву з виконавчим листом про примусове виконання вказаного рішення про стягнення коштів з ОСОБА_1 (а.с.60).

29 січня 2019р. Головним державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Пилипчук К.Р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.65).

06.02.2019р. Головним державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Пилипчук К.Р. були вчинені наступні виконавчі дії: винесено наступні постанови - про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.69-73).

Скаржник ОСОБА_1 оскаржує саме постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2019р. , вважає її незаконною та просить її скасувати.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону).

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вчинення дій суб'єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб'єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб'єкту владних повноважень.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа Юрій Миколайович Іванов проти України). Орган виконавчої служби зобов'язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів, так як достатньо було б не виконати протягом шести місяців виконавчий документ і стягувач за таким виконавчим документом був би звільнений від майнових зобов'язань. Такий підхід взагалі унеможливив би стягувачу за виконавчим документом стягнути кошти, які боржник по виконавчим документам зобов'язаний сплатити, що є неприпустим у правовій державі.

З огляду на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, доказів наданих сторонами, суд приходить до висновку щодо необгрунтованості скарги ОСОБА_1, оскільки дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Пилипчук К.Р. при винесенні постанови від 29.01.2019р. про відкриття виконавчого провадження в межах виконавчого провадження №58140068 за виконавчим листом №759/2137/18, виданого Святошинським районним судом м.Києва 14.01.2019р. є законними та правомірними, а сама вищезазначена постанова відповідає вимогам чинного законодавства, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 10, 12, 76, 81, 82, 95, 265, 268, 353, 439, 447-453 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 18, 19, 27, 30, 31, 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

ОСОБА_1 в задоволенні скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження Головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Пилипчук К.Р. від 29.01.2019р. та її скасування, про визнання дій виконавця незаконними,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Бабич Н.Д.