Справа № 263/9373/18
Провадження № 2/263/230/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 січня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 12 липня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що з 25 вересня 2004 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 грудня 2011 року шлюб між ними розірваний. Діти проживають разом із позивачем. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 30 листопада 2010 року та до повноліття дітей. Розмір аліментів визначений судом є меншим, ніж встановлений законом (не менше ніж 50 % прожиткового віку для дитини відповідного віку) та є недостатнім для утримання дітей. Позивач не має можливості самостійно забезпечити дітей та вважає, що відповідач, який є працездатний, має можливість сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У зв'язку з чим, керуючись ст. ст. 150, 180-184 СК України, позивач просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_5 ОСОБА_4, збільшивши їх розмір до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2018 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін, роз'яснено сторонам їх право та строки на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 липня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, та витребувано з ПП «Автолюкс» відомості щодо середнього заробітку ОСОБА_2 за останні шість місяців.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2018 року до ОСОБА_2 застосовний захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 1762 грн. у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду про надання відомостей про отриманні ним доходи як директором ПП «Автолюкс».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 15 червня 2006 року серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що вчинений актовий запис № 767, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 9).

Згідно зі свідоцтвом про народження від 16 липня 2009 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 про що вчинений актовий запис № 855, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 грудня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 березня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., починаючи з 30 листопада 2010 року і до повноліття дітей (а. с. 8).

З відповіді Головного управління ДФС у Донецькій області на запит суду від 22 листопада 2018 року щодо доходів ОСОБА_2 за останні шість місяців вбачається, що на підставі вимог ч. 1, ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних, тому можуть передаватися, зокрема за рішенням суду, та з підстав передбачених п. 2 розділу VІІ Порядку № 210.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У той же час, як зазначено вище, суд при вирішенні спору про збільшення розміру аліментів повинен з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов'язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом у відповідності до положень ст. 84 ЦПК України, з метою встановлення обставин, передбачених ст. 182 СК України у відповідача, який є директором ПП «Автолюкс», витребувано відомості про його дохід за останні шість місяців, однак відповідач вимог ухвали суду не виконав, причини її не виконання не повідомив, внаслідок чого судом ухвалою від 22 листопада 2018 року до нього застосований захід процесуального примусу та роз'яснено йому обов'язок виконати вимоги ухвали суду, однак станом на день ухвалення рішення суду ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків.

За змістом ч. 3 ст. 3 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Судом забезпечено сторонам, зокрема відповідачу принципи змагальності, пропорційності у цивільному судочинстві, гласність та відкритість судового процесу, однак він нехтуючи засадами цивільного судочинства, а саме - не бажання у передбачений законом спосіб спростувати вимоги позивача, не подав до суду жодного доказу.

За змістом ч. 10 ст. 84 ЦПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що судом застосовувались заходи щодо витребування відомостей про дохід ОСОБА_2, який працює у ПП «Автолюкс» на посаді директора, однак ухвала суду про витребування доказів на день ухвалення рішення виконана не була, тому відповідно до вимог ч. 10 ст. 84 ЦПК України суд визнає обставину того, що ОСОБА_2 працює на посаді директора у ПП «Автолюкс», та в силу вимог статті 182 СК України має можливість сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі, який заявлений позивачем та який відповідає вимогам статті 183 СК України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що збільшення розміру аліментів буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дітей, і водночас таким, що не порушить права та інтереси відповідача.

Рішенням суду вже присуджено стягнення аліментів з відповідача від дня пред'явлення позову. Суд вирішує питання про зміну способу стягнення аліментів. Рішення про зміну способу стягнення аліментів виконується з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів.

Тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів, - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2011 року у справі № 2-19996/10 з твердої грошової суми у розмірі 700 грн. на 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_4

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_5

Суддя О.М. Музика