Справа № 171/2423/18
провадження 2/216/2141/19
РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Ярмошенко О.О.

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

22 листопада 2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї.

У позовній заяві зазначено, що 16 липня 2005 року, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис за № 37. В період шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Апостолівського районного суду від 12 листопада 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2015 року до їх повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2015 року, вони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, не підтримують шлюбні відносини. Вже після припинення шлюбних відносин з відповідачем, у позивача від іншого чоловіка ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак оскільки шлюб з відповідачем розірвано не було, в свідоцтві про народження ОСОБА_3 в графі "батько" зазначено ОСОБА_2. Позивач вважає, що подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним. Причиною припинення шлюбних відносин стали конфлікти, різні погляди на життя, несумісні звички.

Позивач ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить наявні в матеріалах справи повідомлення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрували шлюб 16 липня 2005 у виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис за № 37, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження у них народилися діти: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 7). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2015 року, вони проживають окремо, не ведуть спільного побуту, не підтримують шлюбні відносини. Вже після припинення шлюбних відносин з відповідачем, у позивача від іншого чоловіка ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак оскільки шлюб з відповідачем розірвано не було, в свідоцтві про народження дитини в графі "батько" зазначено ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини з травня 2015 року, не проживають однією сімєю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, розлад у сімї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, за приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 704,80 грн.

Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 197, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, статтями 110-112 Сімейного кодексу України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 16 липня 2005 року у виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис за № 37 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ушакова буд. 4 кімн. 816), на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1), судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі «Лубєнцова».

Шлюб вважається припиненим у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов