П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2019 року м. Київ

Справа № 761/23155/18

Провадження: № 22-ц/824/1608/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Глухенька М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Притули Н.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

в с т а н о в и в :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з січня 2010 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_4. З вересня 2016 року ОСОБА_3не проживає з сім'єю, участі у вихованні дитини не приймає та відмовляється від спілкування з нею. Просила стягнути з відповідача аліменти на користь дитини ОСОБА_4, щомісячно у розмірі ј частки заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, крім того, просила стягнути аліменти за минулий період з березня по травень 2018 року у розмірі ј частки заробітку (доходу) та додаткові витрати на дитину у сумі 6000 грн. щомісячно.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі ј частини доходу ОСОБА_3, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 в розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно.

Позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів за минулий період залишено без задоволення.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись із таким судовим рішенням ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що суд при ухваленні рішення не врахував наявність обставин, визначених ст. 182 СК України, щодо визначення розміру аліментів на дитину. Крім того, вирішуючи питання додаткових витрат, суд не надав оцінку доказам на підтвердження фактичних витрат на лікування дитини, не зазначив підстав та не обґрунтував відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат у сумі 6000 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час, суд не врахував, що відповідачем не було доведено факт невжиття ОСОБА_1 заходів щодо одержання аліментів, або доказів сплати коштів у спірний період. Просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва 2 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи питання стягнення аліментів, безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про надавання доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач крім спільної доньки з ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має ще одну доньку від попереднього шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Приймаючи рішення щодо додаткових витрат, суд не врахував медичних показань та розрахунків щодо розміру додаткових витрат на лікування дитини в майбутньому. Вважає, що вказане рішення є необґрунтованим, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає скасуванню в частині визначення розміру аліментів з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення із ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/6 доходу ОСОБА_3, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 суду не було надано жодних доказів на підтвердження утримання ним дитини ОСОБА_6. Розрахунки додаткових витрат надавалися суду, з урахуванням того, що дитина хворіє на невиліковне хронічне захворювання, що має постійний характер.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 правом відзиву відповідно до ст. 360 ЦПК України не скористались.

В судовому засіданні Шевченко М.Я. в інтересах ОСОБА_1 підтримала подану позивачем апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній. Проти апеляційної скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 заперечувала.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 підтримав подану відповідачем апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. Проти апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечував.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, забезпечив явку уповноваженого ним представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

У рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені судом першої інстанції.

Сторони не перебували узареєстрованому шлюбі, але проживали однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_4, яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні.

ОСОБА_3 крім доньки ОСОБА_4 має на утриманні ще одну дитину - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від попереднього шлюбу, яка проживає разом з матір'ю в м. Москва Російської Федерації.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивач та відповідач в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні доньки, а тому наявні підстави для стягнення аліментів, починаючи від дня пред'явлення позову.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; ...

Розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України).

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та згідно з частиною 1 статті 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 92 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, суд першої інстанції не врахував, що у відповідача крім доньки ОСОБА_4, на утриманні перебуває ще одна дитина від попереднього шлюбу та помилково не задовольнив клопотання, подане представником відповідача, про надання часу для подання відповідного свідоцтва на підтвердження цієї обставини.

Також, помилковим є і висновок суду щодо обмеження розміру аліментів десятьма прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Статтею 182 СК України визначені обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. Між тим, законодавець лише визначив, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Основним критерієм визначення розміру аліментів є його необхідність та достатність для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд має встановлювати розмір частки від доходу платника аліментів виключно з урахуванням обставин, передбачених законодавством.

Відповідно до довідки про доходи відповідача, він має достатні фінансові можливості забезпечити належний рівень життя та соціального розвитку своєї дитини, яка хворіє на невиліковну хворобу.

Підстав для обмеження розміру аліментів судом не наведено, а тому таке обмеження є необґрунтованим та таким, що призведе до порушення принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням викладеного, встановлений судом першої інстанції розмір аліментів, що підлягає стягненню із ОСОБА_3 не узгоджується з положеннями сімейного законодавства, а тому підлягає зміні шляхом зменшення з ј частини доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вказаних вимог, оскільки позивачем не доведено того факту, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або запереченьч. 3 ст. 77 ЦПК України).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст. 191 СК України).

В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення аліментів за минулий період позивач посилається на письмові докази, зокрема, скриншот смс-повідомлень, які були направлені в період з 26.02.2018 року по 29.05.2018 року з приводу вирішення питань щодо стягнення аліментів та копії електронного листування від 2-3 травня 2018 року.

Однак, з поданих доказів не вбачається доведеним той факт, що відповідні смс-повідомлення направлялись саме відповідачу. Крім того, з копій електронного листування видно, що відповідач не відмовляється від своїх обов'язків щодо утримання доньки, а тому факт ухилення ним від сплати аліментів не підтверджений.

Крім того, в суді першої інстанції стороною відповідача заперечувався факт отримання від позивача будь-яких повідомлень на рахунок стягнення аліментів та зазначалось, що вказаний номер в смс-повідомленнях ОСОБА_3 не відомий.

Дана обставина стороною позивача належними доказами не спростована.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за період з квітня по травень 2018 року.

При перевірці висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у контексті доводів апеляційної скарги представника відповідача, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, за положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, законодавець пов'язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Як убачається із наявної у справі медичної документації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, хворіє на хворобу Крона, неодноразово перебувала на стаціонарному лікування у зв'язку з загостренням наявної у неї хвороби, потребує постійного медичного контролю та медикаментозного лікування, з 4 квітня 2018 року має статус дитини-інваліда та потребує домашнього догляду

Відповідно до копії виписки історії хвороби № 928 від 02.05.2018 року ДУ «Інтситут ПАГ» лікування всіма препаратами займає один місяць, за виключенням лікуванням препаратом Модулен, яке може тривати до 6 місяців та Салофальком, термін лікування яким взагалі не визначений.

Доказів на підтвердження необхідності постійного лікування позивачем не надано.

Як убачається із поданої відповідачем довідки №1284 від 01.08.2018 року про працевлаштування, останній працює в ТОВ «Реккіт Бенкізер Україна» на посаді начальника відділу фінансового відділу та має дохід у розмірі 1 468 454, 21 грн. за період з лютого 2018 року по липень 2018 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 директору ТОВ «Реккіт Бенкізер Україна» від 27 червня 2018 року відповідач просить стягувати з його заробітної плати ј частину, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (не більше 15 590 грн.) на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України суд визначаючи розмір аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; ...

З урахування розміру доходів відповідача, незаперечення ним свого обв'язку щодо утримання доньки, виходячи з розміру аліментів встановленого судом апеляційної інстанції, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем додаткові витрати, пов'язані з лікуванням дитини охоплюються розміром аліментів, які відповідач зобов'язаний сплачувати відповідно до судового рішення.

За таких підстав, позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини є такими, що не підлягають задоволенню.

У разі зміни майнового стану сторін, яка призведе до зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на підставі судового рішення, та збільшення розміру додаткових витрат на утримання дитини у зв'язку з її лікуванням, позивач вправі порушити питання про стягнення таких витрат.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини підлягає скасуванню та ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

В поданій ОСОБА_1 апеляційній скарзі міститься клопотання про відшкодування витрат, понесених неюна правову допомогу.

Відповідно до частин 1- 6 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи убачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом ШевченкоМ.Я. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 22).

Відповідно до протоколів судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року та 02.10.2018 року адвокат приймала участь у судових засіданнях та у судових засіданнях Київського апеляційного суду 16 та 30 січня 2019 року.

На підтвердження оплати послуг за договором позивачем надано розрахунок вартості наданих послуг на загальну суму 4250 грн., акт прийому-передачі робіт, квитанцію про сплату цих коштів.

Отже, з урахуванням викладеного позивачем документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу та зважаючи на часткове задоволення вимог апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2500 грн. витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів змінити в частині визначення розміру аліментів.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню зі ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації невідоме, місце роботи: ТОВ «Реккіт Бенкізер Україна», м. Київ, прос. С.Бандери, 28-А, літ. Г, оф. 80) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј частини доходу але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2018 року залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації невідоме, місце роботи: ТОВ «Реккіт Бенкізер Україна», м. Київ, прос. С.Бандери, 28-А, літ. Г, оф. 80) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 3 квітня 2019 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль