Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Тхір О.А.,за участю секретаря судового засідання Віраг Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, розташованою за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Легоцького,64/15. Право власності на квартиру підтверджується договором дарування від 13.07.2012року.

Відповідач по справі, є її колишнім чоловіком, який зареєстрований у вищевказаній квартирі, але фактично не проживає у ній з лютого 2018 року по теперішній час.

Позивач не в змозі звернутися до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належної їй квартири, оскільки останнє їй відоме місце проживання відповідача лише за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15, де він наразі не проживає.

Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи її було належним чином повідомлено. Проте нею подано до суду заяву, згідно якої вона не заперечує проти розгляду справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, неодноразово, будь-яких заяв або клопотань з приводу судового розгляду, неможливості прибути, чи інших суду не подав. Крім того, суд бере до уваги, що відповідачу достеменно відомо про наявність справи в суді, оскільки він подавав заяви по суті, зокрема, відповідач позов заперечує, не визнає, крім того задоволено клопотання відповідача про виклик та допит в якості свідків осіб. Такі особи на судовий виклик не з'являються, від одно зі свідків надійшла заява про відмову від дачі показань, у зв'язку з тим, що відповідач є його батьком, інший свідок в судові засідання також не з'являється. Відповідач в судові засідання не з'являється, свідків, яких він просив допитати в судове засідання не забезпечив, доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав.

В зв'язку з наведеним, суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів без участі сторін, неявка яких не перешкоджає розгляду даної справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, судом встановлено наступні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на квартиру № 15 в м. Ужгород в будинку № 64 по вул. Легоцького, належить ОСОБА_1.

Крім того, суду надано копію договору дарування квартири від 13 липня 2012 року, який було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі № 578. За умовами договору ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняла в дар квартиру за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15, що складається з трьох кімнат, житловою площею 46,60 кв.м., загальною площею 72,70 кв.м.

Відповідно до довідки ТОВ «Житло-сервіс» № 594 від 02.10.2018 року, в квартирі з адресою м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15 зареєстрованими значаться ОСОБА_1, ОСОБА_4Г, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_2

Згідно зі змістом ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правова позиція Верховного суду України, що закріплена в постанові від 16 листопада 2016 року в справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник житла має право усунути перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.

Верховний суд України у зазначеній постанові розяснює, що зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 704,80 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 391, 346 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15, ідентифікаційний номер платника податків суду не відомий) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою в м. Ужгород по вул. Легоцького, 64/15.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15, ідентифікаційний номер платника податків суду не відомий), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (м. Ужгород, вул. Легоцького, 64/15, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) витрати із сплати судового збору в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7