Справа № 180/2408/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09 січня 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
при секретарі - Котовій Н.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 180/2408/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1, звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, посилаючись на наступні обставини.
У Марганецькому МВ ДВС ГТУЮ знаходилося виконавче провадження ЄДРВП № 17019259, відкрите державним виконавцем на підставі виконавчого листа Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2002 року № АЕ-84 про стягнення щомісячно з нього аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_3 в розмірі ? частини заробітку (доходу).
Весь час він сплачував аліменти на користь відповідача.
Надавши до Марганецького МВ ДВС ГТУЮ чеки, підтверджуючі повну сплату заборгованості, державний виконавець Марганецького МВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_4 повідомила його, що оскільки виконавче провадження вже закрито, дані чеки можуть бути використані лише в суді, як доказ сплати боргу.
Оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час правовідносин, а саме у звязку з відсутністю майна, розшук якого здійснюється органами внутрішніх справ та виконавчий лист з того часу повторно стягувачем не предявлявся, арешт повинен був знятий державним виконавцем.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зняти арешт та заборону відчуження з майна, яке належить йому на праві приватної власності, накладений в межах виконавчого провадження ЄДРВП №17019259, на підставі виконавчого листа № АЕ-84, виданого 31.05.2002 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ППК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою від 28 листопада 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 наполягав, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Третя особа - представник Марганенцького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, державний виконавець Напалюк Н.О. у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала, зазначивши, що на даний час заборгованість по аліментам погашена.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст,178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, у Марганецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходилося виконавче провадження ЄДРВП № 17019259, відкрите 31 травня 2002 року державним виконавцем з виконання виконавчого листа від 31.05.2002 року № АЕ-84 про стягнення щомісячно аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в розмірі ? частини заробітку (доходу).
У судовому засіданні були досліджені чеки, підтверджуючі сплату ОСОБА_1 заборгованості по аліментам в розмірі 9821,97 грн., (а.с.11-12).
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на той час правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на час правовідносин визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках в вкладах чи зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час правовідносин, а саме: у звязку з відсутністю майна, розшук якого здійснюється органами внутрішніх справ та виконавчий лист з того часу повторно стягувачем не предявлявся, арешт повинен був знятий державним виконавцем.
У відповідності до статті 11 ЗУ « Про виконавче провадження", який діяв на час правовідносин, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, зняти арешт та заборону відчуження з майна, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, накладений в межах виконавчого провадження ЄДРВП №17019259, на підставі виконавчого листа № АЕ-84, виданого 31.05.2002 року.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позивач не заявив позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь судового збору, сплаченого ним при пред'явленні позову до суду, то судові витрати слід залишити за ним.
Керуючись ст.ст.4,10,12,13,19,28,76,81,141,247,259,263-265,268,274-277,
279,280-283,289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна задовольнити.
Зняти арешт та заборону відчуження з майна, яке належить на праві при-ватної власності ОСОБА_1, 07.904.1978 року народження (ІНН НОМЕР_1), накладений в межах виконавчого провадження ЄДРВП №17019259, на підставі виконавчого листа № АЕ-84, виданого 31.05.2002 року.
Судові витрати залишити за позивачем - ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула