ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року м. Чернівці

справа № 727/10498/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: Чернівецька міська рада, ОСОБА_2,

третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Смотрицького В.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради та ОСОБА_4 з участю третьої особи на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Чернівецької міської ради VII скликання від 05 липня 2016 року №295 «Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок, затвердження проектів їх відведення, визнання такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань» в частині безоплатної передачі у власність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться по АДРЕСА_1; припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться по АДРЕСА_1, та скасувати його державну реєстрацію.

ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1, 31 жовтня 2018 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони вчиняти будь-які дії (в тому числі відчуження, розпорядження, поділ, передачу у користування, позичку, заставу, заклад, іпотеку) щодо належних відповідачу ОСОБА_2 земельних ділянок, розташованих в АДРЕСА_2

1)Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,0493 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

Провадження №22-ц/822/70/19 Категорія 47

2)Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0276 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

3)Земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,0231 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року заяву задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом заборони на відчуження земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_3 кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,0493 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0276 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,0231 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які належать на праві власності ОСОБА_2, до розгляду справи по суті і набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вказує, що предметом спору є вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування та припинення права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться по АДРЕСА_1, а судом накладено арешт на земельні ділянки, про які мова в позові не йде.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому просить її залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову щодо земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_4 шляхом заборони на відчуження, які належать на праві власності ОСОБА_2, суд виходив з того, що існує ризик відчуження майна та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду можна погодитись повністю виходячи з наступного.

Частина 1 ст.5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, їх співмірність та чи невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист. При цьому суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

По суті забезпечення позову є встановленням судом тимчасових обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами фактично виник спір відносно об'єкта нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться по АДРЕСА_1, з якої в подальшому були утворені три земельні ділянки: кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,0493 га; кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0276 га; ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,0231 га, які знаходяться за тією ж адресою, а предметом позовних вимог є скасування рішення органу місцевого самоврядування та припинення права власності на земельну ділянку.

В силу ст.79 ЗК України встановлено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Положеннями ст.79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Частиною 6 ст.16 ЗУ «Про державний земельний кадастр» встановлено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно ч.10 ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр» у разі поділу або об'єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з'ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги колегія судді відмічає, що земельні ділянки, на які накладено заборону на відчуження, не є новоствореними об'єктами в розумінні норм цивільного права, оскільки вони створені внаслідок формування, а саме поділу земельної ділянки, яка є предметом позову.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом 10.05.2018 року у справі №29/5005/6381/2011, що в силу ч.4 ст.263 ЦПК України враховано апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та висновків суду не спростовують, а ухвала є такою, що постановлена з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/