Справа № 0907/4785/2012
Провадження № 22-ц/4808/550/19
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Ясеновенко Л.В

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 лютого 2019 року, в складі судді Бородовського С.О., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №0907/4785/2012, виданого Івано-Франківським міським судом 24.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про визнання виконавчого листа №0907/4785/2012, виданого Івано-Франківським міським судом 24.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивував тим, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 24.10.2017 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 (боржника) та ОСОБА_1 (поручителя) про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 1 153 181,23 грн за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року на підставі якого видано виконавчий лист №0907/4785/2012 та відкрито виконавче провадження.

Вважає, що вказаний виконавчий документ не підлягає виконанню, оскільки згідно Кооперативного договору №52 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав» від 17.03.2014 року ОСОБА_2 який є власником права на пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу ЖБК «Радислав», який складався з пайових прав на квартиру АДРЕСА_1 і вказаний пай ОСОБА_2 як довірителем Фонду фінансування будівництва був повністю оплачений.

У подальшому, 12.09.2014 між ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та обслуговуючим кооперативом ЖБК «Радислав» був укладений договір про відступлення права вимоги. Згідно п.1 вказаного договору ОСОБА_2 передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв усі його права як кредитора за зобовязаннями, що виникли на підставі Кооперативного договору №52 від 17.03.2014 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав», а саме: права на пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав», який складається з пайових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно витягу з реєстру паїв №52-1 ЖБК «Радислав» від 06.10.2014 року даний пай закріплено за ПАТ «Дельта банк».

Вважає, що обов»язок боржника є припиненим, у зв»язку з цим виконавчий документ слід вважати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №0907/4785/2012, виданого Івано-Франківським міським судом 24.10.2017 року таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на те, що така є незаконною та необгрунтованою. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд посилався на відсутність копії виконавчого листа, однак клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження судом проігноровано.

Судом не враховано, що зобов»язання виконано боржником до видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, а тому саме суд, а не державний виконавець мав дослідити питання наявності матеріально-правових підстав для примусового виконання рішення.

У судовому засіданні були представлені оригінали документів договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014 року, а тому посилання суду про недоведеність юридичної вірогідності договору не відповідає дійсності.

Листом обслуговуючого кооперативу ЖБК «Радислав» №10-18 від 12.10.2018 року підтверджено факт оплати ОСОБА_2 вартості паю згідно Кооперативного договору №52 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав» від 17.03.2014 року в сумі 1 568 782,92 грн.

Судом першої інстанції не враховано, що сума заборгованості за рішенням суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №155/ФКВ від 26.06.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» становить 1 153 181,23 грн, таким чином передавши пайові права на квартиру в рахунок погашення заборгованості боржник виконав зобов»язання з повернення коштів за кредитом, а оплата за відступлення права вимоги не може вважатись оплатою за кредитом.

Оскільки суд першої інстанції зазначеним обставинам не дав належної оцінки, то постановлена ухвала суду підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Дельта Банк» посилається на необгрунтованість доводів апелянта, просив залишити ухвалу суду без зміни, оскільки така постановлена з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що заявник на підтвердження своїх вимог не надав доказів, які б давали підстави для висновку що виконавчий лист є таким, що не підлягає до виконання.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.11.2012 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку заборгованості у розмірі 1 153 181, 23 грн. за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 задоволено, а також стягнуто 3219 грн. судового збору (а.с. 57-58).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.01.2017 року - рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2012 в частині стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» 3219 грн. судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» по 1690 грн. 50 коп. судового збору з кожного. В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 28.11.2012 року залишено без зміни (а.с. 167-169).

На виконання вказаних рішень суду у 2017 році Івано-Франківським міським судом видано чотири виконавчі листи, що підтверджується відповідними записами.

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 57116194 від 31.08.2018 року, долученої до матеріалів заяви, 24.10.2017 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист №0907/4785/2012 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 1 153 181, 23 гривень.

Відповідно до витягу з Протоколу №2 загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав» від 11.07.2014 року кооператив надав згоду на укладення членом кооперативу ОСОБА_2 з ПАТ «Дельта Банк» та кооперативом тристороннього договору щодо відступлення на користь АТ «Дельта банк» права вимоги по Кооперативному договору №52 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав» від 17.03.2014 року, а саме: права на пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав», який складається з пайових прав на квартиру АДРЕСА_1.

12 вересня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та обслуговуючим кооперативом житлово-будівельним кооперативом «Радислав» укладено договір про відступлення права вимоги.

Згідно п.1 даного договору ОСОБА_2 передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв усі його права як кредитора за зобовязаннями, що виникли на підставі Кооперативного договору №52 про порядок сплати пайових внесків членом кооперативу та закріплення за ним паю у ЖБК «Радислав» від 17.03.2014 року, а саме: права на пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав», який складається з пайових прав на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п.3 вказаного договору, зобовязання ПАТ «ДельтаБанк» щодо сплати ціни цього Договору вважається виконаним та припиненим у зв»язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, зокрема, вимог у відповідності до умов цього Договору та вимог згідно Кредитного договору №155/ФКВ від 26.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до витягу з Реєстру паїв № 52-1 житлово-будівельного кооперативу «Радислав» від 06.10.2014, долученого до матеріалів заяви, пай у пайовому фонді обслуговуючого кооперативу житлово-будівельного кооперативу «Радислав», який складається з пайових прав на квартиру АДРЕСА_1, закріплено за ПАТ «ДельтаБанк».

Таким чином за умовами договору про відступлення права вимоги має місце зарахування зустрічних однорідних вимог, за передачу (відступлення) прав вимоги на підставі Кооперативного договору - ПАТ «Дельта «Банк» сплатив ОСОБА_2 ціну в розмірі 441610 грн, при цьому зобов»язання банку щодо сплати вказаної ціни вважається виконаним за рахунок зарахування вимог банку до ОСОБА_2 за кредитним договором від 26.06.2007 року. Однак вказаний договір не містить посилання на суму зобов»язання ОСОБА_2 за кредитним договором чи припинення зобов»язань ОСОБА_2 за кредитним договором, а тому відсутні підстави для висновку про те, що внаслідок укладення Договору про відступлення прав вимоги у ОСОБА_2 відсутній обов»язок за виконавчим листом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року в сумі 1 153 181,23 грн.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги заяви ОСОБА_1 про те, що договором про відступлення права вимоги від 12.09.2014 року повністю припинено зобов»язання ОСОБА_2 за кредитним договором №155/ФКВ-07 від 26.06.2007 року є необгрунтовані та такі що не підлягають до задоволення.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обгрунтованості висновків суду не спростовують, а тому, апеляційну скаргу відповідно до положень ст. 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

Л.В. Ясеновенко