Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 133/69/17

провадження № 61-37557св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Козятинська міська рада Вінницької області, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року у складі головуючого-судді Сєчка В. Л. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року у складі суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., Стадника І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Козятинської міської ради Вінницької області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області (далі - ГУ ДСНС України у Вінницькій області) про визнання права власності на нерухоме майно.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що отримавши на підставі рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області № 273 від 30 жовтня 1986 року відповідний дозвіл здійснив будівництво гаражу та оглядової ями по АДРЕСА_1. З метою отримання свідоцтва про право власності на зведену нерухомість, звернувся до міської ради із заявою про приватизацію земельною ділянки, на якій збудовано гараж та оглядова яма, на підставі якої надано дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва, який в подальшому затверджено рішенням Козятинської міської ради Вінницької області № 534-V від 25 травня 2007 року та земельна ділянка по АДРЕСА_1 передана йому у власність, проте з невідомих йому причин державний акт на право власності на земельну ділянку до теперішнього часу не видано. Натомість у квітні 2007 року Управлінню Міністерства надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0742 га по АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відведена йому для індивідуального гаражного будівництва земельна ділянка площею 0, 0045 га, на якій вже зведено гараж та оглядову яму, безпідставно включена до складу земель, переданих у постійне користування ГУ ДСНС України у Вінницькій області, ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на будівлі гаражу, позначеного в технічній документації літерою «А», оглядової ями, позначеної літерами «о/я», які знаходяться по АДРЕСА_1, та право власності на земельну ділянку площею 0,0045 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з державною реєстрацією нерухомості пов'язані правові наслідки щодо виникнення, припинення та порядку реалізації права власності. У зв'язку з тим, що у позивача відсутнє право власності на самочинно збудований гараж, визнати за ним таке право неможливо в силу вимог статті 376 ЦК України, оскільки це пов'язано з умовами надання земельної ділянки у встановленому законом порядку під уже збудоване нерухоме майно, разом з тим визнання в судовому порядку права власності на таку земельну ділянку не передбачено чинним законодавством.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У червні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на наявність у позивача дозволу на будівництво гаражу, його технічне обстеження, яким встановлено можливість надійної та безпечної його експлуатації, відсутність претензій з боку виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області з приводу законності будівництва гаражу. Крім того, рішенням міської ради затверджено проект відведення спірної земельної ділянки та вирішено питання передання її у власність позивача. Таким чином, гараж зведено позивачем на законних підставах й таке будівництво не є самочинним, земельна ділянка на якій розташовано гараж, набута правомірно, на підставі чинного рішення органу місцевого самоврядування.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Відзивів на касаційну скаргу до суду не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи встановлені судами

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області № 273 від 30 жовтня 1986 року ОСОБА_4 дозволено побудувати гараж розміром 4х6 м по АДРЕСА_1.

Звітом № 27 від 02 червня 2016 року про проведення технічного обстеження будівлі гаражу літера «А» та оглядової ями літера «о/я», які знаходяться по АДРЕСА_1, встановлено, що гараж розміром 4,55х6,46 м і оглядова яма збудовані у 1986 році. Правовстановлюючі документи на будівлі відсутні, гараж побудований самочинно.

22 вересня 2003 року Козятинською міською радою Вінницької області надано ОСОБА_4 дозвіл на складення проекту відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва по АДРЕСА_1.

Проект відведення земельної ділянки затверджено рішенням Козятинської міської ради Вінницької області № 534-V від 25 травня 2007 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1 передана у власність ОСОБА_4, акт на право власності на вказану земельну ділянку позивачу до теперішнього часу не видано.

Разом з тим, рішенням Козятинської міської ради Вінницької області № 95/05-МР від 04 березня 2005 року затверджена технічна документація по складенню державного акта на право постійного користування землею Козятинською самостійною державною пожежною частиною № 11 (далі - Козятинська СДПЧ №11) площею 742 кв. м по АДРЕСА_1. Цим же рішенням Козятинській СДПЧ №11 вказана земельна ділянка передана у постійне користування.

04 квітня 2007 року управлінню Міністерства надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області ( зараз ГУ ДСНС України у Вінницькій області) видано державний акт серії НОМЕР_2 на право постійно користування земельною ділянкою площею 0, 742 га по АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для оборони.

31 жовтня 2017 року Державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області проведена реєстрація права постійного користування Козятинською СДПЧ № 11 земельною ділянкою відповідно до державного акта серії НОМЕР_2 на право постійного користування земельною ділянкою площею 0, 0742 га.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній га момент виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК Українипередбачає лише у статтях 335та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Крім того, відповідно до частини другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Для реєстрації права власності набувача на об'єкт незавершеного будівництва надаються документи, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозвіл на виконання будівельних робіт, проектно-кошторисна документація, а також документи, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до частини п'ятої статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Право власності, а також право постійно користування земельною ділянкою виникають з моменту державної реєстрації цих прав ( стаття 125 ЗК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивач не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій ним самочинно зведено гараж у збільшеному розмірі, ніж надано дозвіл, та оглядову яму, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження будівлі гаражу та оглядової ями № 27 від 02 червня 2016 року. Збудовані позивачем гараж та оглядова яма знаходяться на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні ГУ ДСНС України у Вінницькій області, структурним підрозділом якого є Козятинська СДПЧ № 11 на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2, який ніким не оскаржено та не скасовано, дані про вилучення спірної земельної ділянки у постійного користувача відсутні.

Отже правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що в цьому випадку нерухоме майно підлягало державній реєстрації, однак воно було збудовано на земельній ділянці, яка не належала позивачу, тому до вказаних правовідносин неможливо застосувати положення статті 331 ЦК України.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. У силу вимог статті 400 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник Г. І. Усик