З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" січня 2019 р. Справа № 608/2071/18
Номер провадження2/608/103/2019
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Запорожець Л. М.
з участю секретаря Росляк Т. Б.,
представника позивачки адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_2»яни Зеновіївни до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів. В позовній заяві вказала, що на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі народилася одна дитина: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.
Представника позивачки ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги довірительки підтримує, просить задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, судом належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Суд, зі згоди представника позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області № 608/1101/17 від 17 серпня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з матірю, позивачкою по справі.
Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 1 ст. 184 цього ж Кодексу, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідач ОСОБА_3 не надає матеріальної допомоги утримання дитини.
Відповідач ОСОБА_3 не виконує обовязки по утриманню дитини, ним не надано доказів про його важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти, становище, а також суд враховує той факт, що позивачкою не подано доказів про те, що відповідач працює та взмозі сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень, а тому позовні вимоги слід задоволити частково.
Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору з відповідача підлягає в користь держави.
Керуючись ст.ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє відоме місце реєстрації: м. Тернопіль, вул. Лучаківського, 5/145 Тернопільської області, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_2»яни Зеновіївни, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки та жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (однієї тисячі п»ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал заочного рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2071/18

Заочне рішення набрало законної сили " " _________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію заочного рішення видано " " _________________ року.

Секретар: