Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/12/19
Провадження № 2/674/191/19
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2019 року м.Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Артемчук В.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про усунення перешкод у користуванні власним майном,

в с т а н о в и в:

Позивачка, ОСОБА_2, звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області із позовною заявою до Дунаєвецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про усунення перешкод у користуванні власним майном.

У заяві позивач просить суд визнати дії Дунаєвецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області щодо вилучення у неї автомобіля без надання їй встановлених законом документів, протиправними та усунути перешкоди у користуванні власним майном шляхом зобовязання Дунаєвецький відділ поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області повернути їй вилучений автомобіль під відповідальне зберігання.

За змістом ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У своєму позові позивачка зазначає, що вона не була ані підозрюваною, ані обвинуваченою у кримінальній справі, в рамках якої було вилучено автомобіль.

Зазначає, що право власності на нерухоме майно набуте позивачкою у визначений законом спосіб. Вилучення автомобіля обмежує права позивачки, як власника майна на розпорядження належним їй майном.

Як вбачається з наданих документів, оскаржувані позивачкою дії здійсненні в рамках кримінальної справи кримінального провадження №000411 від 29.07.2018 року.

Як роз'яснено у п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» питання, пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК України. При цьому слід додати, що ст. 539 цього Кодексу прямо передбачено, що потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звернутися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів.

У разі непогодження з рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування главою 26 КПК України передбачений порядок їх оскарження.

Відповідно роз'яснення, надані у абз. 3,4 п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» судам роз'яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст. ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, якщо арешт на майно було накладено під час досудового розслідування кримінальної справи та/або під час розгляду кримінальної справи судом, то, в силу вимог закону, арешт з такого майна може зняти: під час досудового розслідування лише слідчий суддя, під час судового провадження суд, або прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Лише у випадку коли під час винесення виправдувального вироку, закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, судом не вирішено питання про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження, то власник майна, на яке накладено арешт, має право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту, який розглядається за правилами цивільного судочинства.

Будь-яких доказів про те, що вищезазначене кримінальне провадження було закрито та/або судом по кримінальній справі винесено виправдувальний вирок, не призначено покарання у виді конфіскації майна та/або не застосовано спеціальної конфіскації, залишено цивільний позов без розгляду або відмовлено в цивільному позові і при цьому не вирішено питання щодо зняття арешту зі спірного майна, матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України (згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України) та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Крім того, відповідно до пункту першого частини першої статті 303 КПК України передбачено право оскарження під час досудового провадження рішення, дії чи бездіяльності слідчого володільцем тимчасово вилученого майна іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника, який не є учасником кримінального провадження і, разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Таким чином, з'ясувавши характер спірних правовідносин, приходжу до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки питання про захист прав власника майна, який не є учасником кримінального провадження підлягає розгляду і вирішенню у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України , а тому дану заяву слід розглядати за правилами кримінального судочинства.

Таким чином, в силу вимог закону позивач не позбавлений права в порядку, встановленому КПК України, звернутись з клопотанням про повернення вилученого у неї автомобіля.

Згідно до вимог п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 19, 186, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про усунення перешкод у користуванні власним майном, відмовити.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дунаєвецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про усунення перешкод у користуванні власним майном повернути позивачці та розяснити про звернення в порядку кримінального судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Дунаєвецького районного суду В.М. Артемчук