ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/9355/17

Провадження № 22-ц/818/995/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року у складі судді Харченко А.М.

у цивільній справі № 643/9355/17 за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

встановив:

20.07.2017 року КП «Харківводоканал» звернулося з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення в сумі 4 348 грн. 29 коп., а саме за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 1999 року по 31 травня 2017 року у розмірі 2623,12 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 грудня 1999 року по 31 травня 2017 року у розмірі 1 220,51 грн., індекс інфляції - 431,42 грн., 3% річних від простроченої суми - 73,24 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що за адресою : АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_2, яка є споживачем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення , з особистим рахунком НОМЕР_1.

ОСОБА_2, порушуючи норми чинного законодавства, не здійснювала своєчасної оплати одержаних послуг, у зв'язку з чим за період з 01 грудня 1999 року по 31 травня 2017 року утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 2623,12 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення у розмірі 1220,51 грн.

ОСОБА_2 було направлено рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги у 10-ти денний термін, але на час подання позову вона не здійснила жодних заходів до повного погашення заборгованості.

Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України, нараховано суму встановленого індексу інфляції в розмірі 431,42 грн. грн, та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 73,24 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.10.2018 року позов задоволено частково.

Суд вирішив: стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 2423 грн. 68 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2014 р. по 31 травня 2017 р. у розмірі 1148 грн. 50 коп., 3% річних від простроченої суми - 34 грн. 04 коп., індекс інфляції - 253 грн. 65 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2014 р. по 31 травня 2017 р. у розмірі 779 грн. 91 коп., 3% річних від простроченої суми - 29 грн. 81 коп., індекс інфляції - 177 грн. 77 коп.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального право, просить змінити рішення суду, відмовивши позивачу в стягненні 3% річних від простроченої суми 34,04 грн., індекс інфляції - 253,65 грн. нараховані на суму заборгованості за надані послуги з центрального водопостачання за період з 01.06.2014 року по 31.05.2017 року у розмірі 1148,50 грн., та 3% річних від простроченої суми - 29,81 грн., індекс інфляції - 177,77 грн., нараховані на суму заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2014 року по 31.05.2017 року у розмірі 779,91 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосована ч.2 ст. 625 ЦК України, тому що, на час виникнення правовідносин, а саме в період з 01.06.2014 року по 31.05.2017 року , діяв Закон України « Про житлово-комунальні послуги ( в редакції 2004р.),яким передбачено у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплату пені у встановлених законом чи договорах розмірах.

КП «Харківводоканал» подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим , просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7, ст. ст. ч. ч. 4-6 ст. 19, ст.274 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, справа даної категорії підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено,що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності від 08.09.1999 року ( а.с. 3).

Зі зведеної картки абонента ОСОБА_2, особовий рахунок НОМЕР_1, вбачається, що за період з 01 грудня 1999 року по 31 травня 2017 року утворилась заборгованість в сумі 3843,63 грн., інфляційні нарахування в розмірі 431,42 грн. та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 73,24 грн. (а. с. 4-5), з яких за надані послуги за централізоване водопостачання в розмірі 2623,12 грн., інфляційні нарахування в розмірі 253,65 грн. та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 43,43 грн. (а.с. 6-7), за надані послуги з централізованого водовідведення в сумі 1220,51 грн. , інфляційні нарахування в розмірі 177,77 грн. та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 29,81 грн. (а.с. 8-9).

Із матеріалів справи убачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, проте послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачу ОСОБА_2 надавалися та остання приймала їх та частково оплачувала.

Задовольняючи частково позовні вимоги КП «Харківводоканал», суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст. 625 ЦК України, прийшов до висновку про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в межах строків позовної давності, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Харківводоканал» та споживачем послуг ОСОБА_2, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Крім того, обов'язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов'язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630 ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені узгоджується з застосуванням правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого у національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, від 30 травня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Встановивши наявність у відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, передбачених статтею 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині не переглядалося, оскільки не оскаржувалося.

Судова колегія, встановивши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, залишає судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 січня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина