У Х В А Л А

8 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 639/1985/18

провадження № 61-6396ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року в справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2018 року Квартирно-експлуатаційний відділ (КЕВ) м. Харкова, звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 45 576,28 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що КЕВ м. Харкова відповідно до своїх завдань та повноважень щомісячно нараховує мешканцям будинку, в якому проживають відповідачі, плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця. Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_1, заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01 січня 2015 року по 01 грудня 2017 становить 45 576,28 грн. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від боржників на адресу позивача не надходило. Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов'язки та забезпечує надання боржникам житлово-комунальних послуг.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь КЕВ м. Харкова заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, за комунальні послуги 41 637,46 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з доведеності позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року і направити справу на новий розгляд.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що з 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, предметом позову в цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів в розмірі 41639,46 грн, тобто ціна позову в цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною в силу закону.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, судом не встановлено.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко