Дата документу 08.04.2019
Справа № 501/3713/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області

скаргу ОСОБА_1

суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьова О.О.

предмет та підстави скарги: визнання неправомірною та скасування постанови

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 .

представник суб`єкта оскарження - Кашина К.Ю.

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції заявника та заперечень відповідача

1. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової О.О. та просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області старшого державного виконавця Івасьової О.О. від 22.11.2018 року виконавче провадження №57730718 від 19.11.2018 року щодо накладення штрафу відносно ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн.

2. Свої вимоги мотивував тим, що 19.11.2018 року Іллічівський міський суд Одеської області виніс рішення, за яким передбачалось негайно відібрати у ОСОБА_1 і повернути ОСОБА_2 малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

22.11.2018 року тим же судом ухвалою відстрочено виконання рішення.

Заявник стверджує, що незважаючи на вказану ухвалу старший державний виконавець Івасьова О.О. за участю стягувача ОСОБА_2 , понятих та представника служби у справах дітей Чорноморської міської ради здійснили вихід за адресою: АДРЕСА_1 .

Також заявник вказує в скарзі, що в постанові про накладення штрафу від 22.11.2018 року вказано, що ОСОБА_1 рішення суду без поважних причин не виконує.

Заявник вважає дану постанову незаконною, оскільки на момент прибуття за вказаною адресою: він та його малолітні діти не були вдома, вони знаходились на обстеженні у психолога ОСОБА_5 .

3. Старший державний виконавець Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьова О.О. надала до суду відзив на скаргу (а.с36-38), просила суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі, мотивуючи тим, що виконання вищезазначеного виконавчого документа здійснювалось у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», жодного порушення вимого чинного законодавства не допущено.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

4. Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було задоволено, яким передбачалось негайно відібрати у ОСОБА_1 і повернути ОСОБА_2 малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

5. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.11.2018 року відстрочено виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19.11.2018 року (а.с.7-8).

6. Згідно листа психолога ОСОБА_5 від 22.11.2018 року, ОСОБА_1 та його малолітні діти знаходились на обстеженні у даного психолога 22.11.2018 року з 14.00 до 16.00 (а.с.9).

7. Відповідно до копії постанови старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової О.О. від 22.11.2018 року, накладено штраф відносно ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн., як вказано в постанові, за невиконання рішення суду без поважних причин (а.с.5-6).

V. Оцінка Суду.

8. Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

9. Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

10. Практика Європейського суду з прав людини (справи «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горсбі проти Греції») говорить, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

11. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України "Про виконавче провадження".

12. Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

13. Частиною 1 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

14. Законом України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України. Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних і осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

15. Відповідно до п.9 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

16. На примусовому виконанні Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист №501/1800/17, виданий 19.11.2018 року Іллічівським міським судом Одеської області, яким передбачалось негайно відібрати у ОСОБА_1 і повернути ОСОБА_2 малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

17. У зв`язку з невиконанням боржником рішення 19.11.2018, 20.11.2018, 22.11.2018 державним виконавцем:

- складено акти про невиконання рішення суду;

- 22.11.2018 старшим державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн.

18. Разом з тим, суд доходить до висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

19. Так, відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (на підставі якої заявник просить задовольнити її скаргу на дії державного виконавця) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

20. Водночас, частиною 2 ст.74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

21. Враховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

22. Відповідна правова позиція була викладена, як у Постанові Пленуму ВАСУ №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», так і Постанові Пленуму ВССУ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

23. Зокрема, у п.6 вищевказаної Постанови Пленуму ВАСУ визначено наступне: «Судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленному Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

24. Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

25. За змістом пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди, - є окремими виконавчими документами. У зв`язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

26. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

27. Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

28. З аналізу наведених норм вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

29. На підставі викладеного, слід провадження у справі закрити та роз`яснити ОСОБА_1 про право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

З цих підстав, керуючись ст.ст.255, 259, 447 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі в за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови старшого державного виконавця Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івасьової О.О. від 22.11.2018 року (виконавче провадження №57730718 від 19.11.2018 року) щодо накладення штрафу відносно ОСОБА_1 у розмірі 1700,00 грн. - закрити.

2. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

3. Повний текст ухвали виготовлено 08 квітня 2019 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко