Єдиний унікальний номер: 448/1488/18
Провадження № 2/448/132/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11.01.2019 року м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.

з участю секретаря судового засідання - Рушеляк Г.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 448/1488/18 за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора, про визначення права власності на майно в поряду спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом (підстави якого змінила), покликаючись на те, що 11.11.2009р. помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого залишилось спадкове майно житловий будинок, розташований за адресою: с.Вуйковичі, вул.Садова, 17, Мостиського району Львівської області. Стверджує, що спірний будинок був побудований ще у 1955 році, однак жодних рішень органів місцевого самоврядування щодо будівництва такого не збереглися.

Вказує, що станом на 1991р. будинок належав до суспільної групи «робітничий двір», головою господарства вважалася ОСОБА_3.

12.04.1994р. померла ОСОБА_3, яка за свого життя своїм майном не розпорядилася. Зазначає, що після смерті останньої ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР спадщину прийняв, оскільки проживав на момент смерті з нею та вступив в управління її спадковим майном.

Стверджує, що ще за життя, 16.03.1998р., ОСОБА_2 склав заповіт, яким усе свої майно заповів їй (позивачці).

Зазначає, що звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак не може в позасудовому порядку оформити право власності на вказаний житловий будинок, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя не оформив право власності на таке.

З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на вищевказаний індивідуальний житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1в судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник - адвокат ОСОБА_4 Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4, в якій така зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за без її (представника) участі.

Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та проти позову не заперечує.

Представник третьої особи в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомленнявід 11.12.2018р. та копію спадкової справи №178/2010, заведеної після смерті ОСОБА_2, а також інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р. №54425366, з якої слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, яка померла 11.04.1994р., не заводилась.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, першій дружині чоловіка позивача ОСОБА_2, належав житловий будинок №17 по вул.Садовій в с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області, 1955 року будівництва, який належав до суспільної групи «робітничий двір».

Так, судом встановлено, що 12.04.1994 році померла ОСОБА_3, перша дружина чоловіка позивача ОСОБА_2.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 померла у 1994 році, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на спірний житловий будинок).

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиним спадкоємцем за законом, зокрема спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак здійснював догляд за спірним будинковолодінням, проводив поточні ремонти, обробляв землю був чоловік останньої (чоловік позивача) ОСОБА_2. У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії останнього як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що останній вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини (спірного будинковолодіння).

Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) №54425366 від 10.12.2018р. спадкова справа після смерті ОСОБА_3, яка померла 11.04.1994р. не заводилась.

Судом не здобуто доказів, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом у встановлені законом строки вчинили будь-які дії щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавиці ОСОБА_3

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавиці ОСОБА_3 майно успадкував саме чоловік позивача ОСОБА_2

11.11.2009р. відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 (чоловіка позивача).

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_2 входить право власності спірний житловий будинок розташований по вул.Садовій, 17, в с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області.

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя розпорядився усім своїм майном, склавши 16.03.2000р. заповіт на імя своєї дружини ОСОБА_1 (позивача).

Згідно довідки, виданої виконкомом Мостиської міської ради Львівської області за №857 від 23.08.2018р. слідує, що ОСОБА_2, який помер 11.11.2009р., на час смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом даної спадщини та у встановлені законом строки звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 В той же час, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Діти спадкодавця ОСОБА_5, ОСОБА_6 та внучка ОСОБА_7 не є в розумінні ст.1241 Цивільного кодексу України спадкоємцями, яким би належало право на обовязкову частку в спадщині.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть і заповіту спадкодавця ОСОБА_2; довідкою Мостиської міської ради про склад сімї на час смерті спадкодавця ОСОБА_2 від 23.08.2018р.; довідкою з Мостиського державного відділу РАЦС ГТУЮ у Львівській області від 30.08.2018р.; виписками з по господарських книг по с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області від 14.08.2018р.; листом-повідомленням про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок від 13.08.2018р.; копіями сторінок із спадкової справи №178/2010, заведеної після смерті ОСОБА_2; копією технічного паспорта на спірний будинок; іншими матеріалами справи.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_2 був фактичним власником спірного майна, хоча і не оформив право власності на таке, то суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування після смерті останнього, оскільки вона є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину, а інших можливих спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадщині не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 197, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора, про визначення права власності на майно в поряду спадкування за заповітом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул.Садова, 17 у с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 11.11.2009р.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителька та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Львівської області; ідентифікаційний код 26307500).

Третя особа: - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області (місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 22; ідентифікаційний код 02899453).

Суддя І.В. Торська

Рішення набрало законної сили

«___» ______________ 20___ р.

Суддя І.В. Торська