_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/686/19
Провадження № 2-з/520/146/19
УХВАЛА

16.01.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Кирикової О.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Житлово-будівельного товариства «ПРОМІНЬ», Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД», керівника Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД» ОСОБА_2, треті особи: Управління капітального будівництва Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне обєднання «Одесбуд», про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Житлово-будівельного товариства «ПРОМІНЬ», Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД», керівника Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД» ОСОБА_2, треті особи: Управління капітального будівництва Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне обєднання «Одесбуд», про зобовязання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:

- зобовязати керівника ОК «ЖБК «Радоград» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до складу Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД»;

- зобовязати Житлово-будівельне товариство «ПРОМІНЬ» та Обслуговуючий кооператив «ЖБК «РАДОГРАД» видати ОСОБА_1 усі необхідні документи для реєстрації права власності на квартиру згідно до договору №013 на інвестування будівництва житлового будинку по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі, буд. 138Б, за рахунок коштів населення від 21.06.2002 року, який укладено між ОСОБА_1 та Житлово-будівельним товариством «ПРОМІНЬ».

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16 січня 2019 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

Одночасно з позовною заявою, позивачем було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- встановлення заборони Житлово-будівельному товариству «ПРОМІНЬ» та Обслуговуючому кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження двокімнатною квартирою, яка розташована за адресою: квартира №15/2Б, в будинку №138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса або майновими права на неї, в тому числі заборонити заставляти квартири або права на них, вчиняти будь-які інші правочини до вирішення справи по суті;

- заборонити субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати державну реєстрацію речових прав на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: квартира №15/2Б будинок № 138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що підставою для її звернення до суду з вказаним позовом став той факт, що 21 червня 2002 року між нею ОСОБА_1, забудовником, та ЖБТ «Промінь», як товариством, в особі голови ОСОБА_3 був укладений договір №013 на інвестування будівництва 2-х кімнатної квартири №15/2Б, загальною площею 69,3 кв.м, розташованої на 4-поверсі в 10-ти поверховому житловому будинку (будівельний шифр 138Б) по вул. Академіка Вільямса в місті Одесі за рахунок населення.

Відповідно до п.2.1.5 зазначеного договору, товариство зобов'язано після здачі об'єкта в експлуатацію, за умови повної виплати нею ОСОБА_1 вартості квартири (в еквіваленті доларів США - 15886 у.о. (п.3.3)) впродовж 30 днів, підготувати та видати документи, які свідчать про передачу їй права власності на вищезазначену квартиру.

За договором «Забудовник», зобов'язаний на протязі 1 календарного місяця з моменту отримання документів про право власності на квартиру, вступити в об'єднання співвласників будинку.

Відповідно до п.2.3. «Забудовник» має право безперешкодно отримувати інформацію про хід виконання будівельних робіт.

Угодою до Договору передбачено, що термін здачі будинку - 4-й квартал 2008 року.

Як стверджує позивачка, відповідно до умов Договору, вона в повному обсязі сплатила до ЖБТ «Промінь» грошову суму еквівалентну 15886 доларам США.

ЖБТ «Промінь» свої обов'язки за договором не виконав. З 2002 року і до 2017 року будівництво майже не проводилося. Коли будівництво відновилося, як стверджує позивачка, вона була впевнена, що її договір продовжує діяти та нарешті отримає квартиру.

Однак, у 2018 році з відкритих джерел, їй стало відомо, що 03 січня 2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000034 зареєстроване кримінальне провадження за обвинуваченням голови правління ЖБТ «Промінь» ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України.

Також у 2018 році, ОСОБА_1 стало відомо, що з метою захисту інтересів інвесторів будівництва будинку, в 2014 році було створено обслуговуючий кооператив «ЖБК «Радоград».

У червні 2015 року КП «Міське капітальне будівництво» визначено замовником з проектування та будівництва довгобуду, якому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.

КП «Міське капітальне будівництво» була проведена робота по пошуку будівельної організації для завершення будівництва довгобуду.

У 2015 році, був укладений договір про співробітництво з ТДВ "ВБМО "ОДЕСБУД", умовами якого передбачено, що після введення об'єкта в експлуатацію ОК «ЖБК «Радоград», як представник інвесторів, постраждалих від діяльності попереднього забудовника, отримає належні 1600 кв.м житла і 300 кв.м нежитлових приміщень будинку.

В даний час, як стверджує позивачка, на об'єкті ТДВ "ВБМО "ОДЕСБУД" закінчує будівельні роботи.

Будівництво об'єкта передбачає 2 секції на 150 квартир.

Запланований термін завершення будівництва - IV квартал 2018 року.

З метою отримання про інвестованої квартири, вона ОСОБА_1 звернулася до керівника ОК «ЖБК «Радоград» ОСОБА_4 із заявою про прийняття її до членів ОК «ЖБК «Радоград», оскільки вона є інвестором, яка також, як і вона та інші члени кооперативу постраждали від діяльності посадових осіб ЖБТ «Промінь».

Однак, як зазначено у позові позивачем, керівник ОК «ЖБК «Радоград» ОСОБА_4 від розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.04.2018 р. та інших заяв, надання будь-якої письмової відповіді на них, ухиляється, контактів уникає.

На підставі викладеного, позивачка була вимушена звернутись до суду з цим позовом та вважає, що виникла вищевказана ситуація, дає підстави вважати, що реальним є ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду та захисту порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, так як ЖБТ «ПРОМІНЬ» чи ОК «ЖБК «Радоград» можуть вчинити будь-які дії щодо розпорядження двокімнатною квартирою, яка розташована за адресою: квартира № 15/2Б, будинок № 138Б, по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса, або майновими права на неї, про що однозначно свідчить поведінка керівника ОК «ЖБК «Радоград».

Також у заяві про забезпечення позову, позивачем зазначено, що на виконання вимог п.6 ч.1 ст. 151 ЦПК України, вважає, що відстуні підстави для застосування зустрічного забезпечення, так як не має підстав вважати поданий нею позов як зловживання процесуальними правами, а також оскілько вона має зареєстроване в установленому законом порядку місця проживання (перебування) в м. Одесі, а її майновий стан не приведе до ускладнень виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

У відповідності до ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з позовної заяви та наданих до неї документів вбачається, що позивачем ОСОБА_1 заявлені вимоги про зобовязання керівника ОК «ЖБК «Радоград» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до складу Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД»; зобовязання Житлово-будівельне товариство «ПРОМІНЬ» та Обслуговуючий кооператив «ЖБК «РАДОГРАД» видати ОСОБА_1 усі необхідні документи для реєстрації права власності на квартиру згідно до договору №013 на інвестування будівництва житлового будинку по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі, буд. 138Б, за рахунок коштів населення від 21.06.2002 року, який укладено між ОСОБА_1 та Житлово-будівельним товариством «ПРОМІНЬ».

Підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, як вбачається з позову і додатків до нього, є те, що відповідно до 21 червня 2002 року між нею ОСОБА_1, як забудовником, та ЖБТ «Промінь», як товариством, в особі голови ОСОБА_3 був укладений договір №013 на інвестування будівництва 2-х кімнатної квартири №15/2Б, загальною площею 69,3 кв.м, розташованої на 4-поверсі в 10-ти поверховому житловому будинку (будівельний шифр 138Б) по вул. Академіка Вільямса в місті Одесі за рахунок населення.

Відповідно до п.2.1.5 зазначеного договору, товариство зобов'язано після здачі об'єкта в експлуатацію, за умови повної виплати нею ОСОБА_1 вартості квартири (в еквіваленті доларів США - 15886 у.о. (п.3.3)) впродовж 30 днів, підготувати та видати документи, які свідчать про передачу їй права власності на вищезазначену квартиру.

За договором «Забудовник», зобов'язаний на протязі 1 календарного місяця з моменту отримання документів про право власності на квартиру, вступити в об'єднання співвласників будинку.

Відповідно до п.2.3. «Забудовник» має право безперешкодно отримувати інформацію про хід виконання будівельних робіт.

Угодою до Договору передбачено, що термін здачі будинку - 4-й квартал 2008 року.

Як стверджує позивачка, відповідно до умов Договору, вона в повному обсязі сплатила до ЖБТ «Промінь» грошову суму еквівалентну 15886 доларам США, на підтвердження чого надані квитанції до прибуткового касового ордера: серії 01АЩ №722843 від 21.06.2002 року про сплату 9720 грн.; серії 01АЩ №722891 від 07.04.2003 року про сплату 3106 грн.; №070 від 11.06.2003 року на суму 2665 грн.; №102 від 09.2003 року на суму 5330 грн.; №129 від 11.2003 року на суму 2665 грн.; №199 віл 12.2003 року на суму 2665 грн.; №233 від 02.2004 року на суму 58630 грн.

У той же час позивач стверджує, що ЖБТ «Промінь» умови договору не виконані, документі для реєстрації права власності на квартиру за вказаним договором їй не подані, та взагалі на цей час оспорюються її права щодо належності майнових прав на зазначену квартиру за вказаним договором, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

На підставі чого судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір стосовно майнових прав щодо 2-х кімнатної квартири №15/2Б, загальною площею 69,3 кв.м, розташованої на 4-поверсі в 10-ти поверховому житловому будинку (будівельний шифр 138Б) по вул. Академіка Вільямса в місті Одесі, на підставі договору №013 на інвестування будівництва від 21 червня 2002 року.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того судом враховується, що у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, ціни позову, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом встановлення заборони Житлово-будівельному товариству «ПРОМІНЬ» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження двокімнатною квартирою, яка розташована за адресою: квартира №15/2Б, в будинку №138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса (будівельна адреса) або майновими права на неї, в тому числі заборонити заставляти квартири або права на них, вчиняти будь-які інші правочини до вирішення справи по суті; а також встановлення заборони субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, здійснювати державну реєстрацію речових прав на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: квартира №15/2Б будинок № 138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса,є обґрунтованими, законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки майнові права на зазначену квартиру є предметом спору в цій справі, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки під час розгляду справи майнові права на вказану спірну квартиру можуть бути передані третій особі, або під час розгляду справи також будівництво може бути ведемо в експлуатацію та спірний обєкт нерухомості до розгляду спору по суті може бути перереєстрований та відчужений на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

В іншій частині заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «РАДОГРАД» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження двокімнатною квартирою, яка розташована за адресою: квартира №15/2Б, в будинку №138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса (будівельна адреса) або майновими права на неї, в тому числі заборонити заставляти квартири або права на них, вчиняти будь-які інші правочини до вирішення справи по суті, суд вважає не підлягаючим до задоволення, оскільки позивачем не надано до суду жодного належного доказу, що дійсно будівництво обєкту нерухомості за адресою: будинок №138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса (будівельна адреса) перебуває під обслуговуванням ОК «ЖБК «РАДОГРАД», та вжиття вказаного заходу забезпечення позову порушить право власника на користування належним йому на праві власності обєктом нерухомості, з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом також враховуються пояснення позивача, що згідно укладених договорів КП «Міське капітальне будівництво» уклало договір про співробітництво з будівництва обєкту з ОДО «ПСМО «Одестрой», відповідно до умов якого ОК «ЖБК «РАДОГРАД», як представник інвесторів постраждалих від діяльності попереднього забудовника обєкту, отримує належні 1600 кв.м. житла та 300 кв.м. нежитлових приміщень обєкту.

Однак, позивачем в порушення норм ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що вказані обставини актуальні на цей час, будівництво обєкту перебуває під управлінням лише ОК «ЖБК «РАДОГРАД», будівництво обєкту закінчено та спірний будинок введено до експлуатації. Крім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України, позивач вправі був подати до суду заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З наданих до суду документів, вбачається, що позивач зареєстрований на території України, в матеріалах справа відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан позивача або її дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, у звязку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/686/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Житлово-будівельного товариства «ПРОМІНЬ», Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД», керівника Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «РАДОГРАД» ОСОБА_2, треті особи: Управління капітального будівництва Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне обєднання «Одесбуд», про зобовязання вчинити певні дії, а саме:

- Встановити заборону Житлово-будівельному товариству «ПРОМІНЬ» () вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майновими правами на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: квартира №15/2Б, в будинку №138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса (будівельна адреса), згідно договору №013 на інвестування будівництва від 21 червня 2002 року, у разі ведення будинку до експлуатації на цю квартиру, будівельна адреса якої була: №15/2Б, в будинку №138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса (будівельна адреса), в тому числі заборонити заставляти квартиру або права на нею, вчиняти будь-які інші правочини до вирішення справи по суті.

- Встановити заборону суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь які дії, пов'язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій, щодо об'єкту нерухомого майна квартири №15/2Б, в будинку №138Б по вулиці Академіка Вільямса в місті Одеса (будівельна адреса).

У задоволенні решти вимог заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Копію ухвали направити для виконання до Житлово-будівельного товариства «ПРОМІНЬ», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.