ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1225/19 Справа № 210/2803/17 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційні скарги Прокуратури Дніпропетровської області та Державної казначейської служби України на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в уточненій остаточній редакції якого просив суд стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду, завдану незаконними діями органу досудового розслідування, прокуратури та суду у сумі 2 500 000 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 28 травня 2012 року відносно ОСОБА_1 був складений та підписаний ним, понятими та слідчим Мельниченко С.Ю., протокол огляду місця події, згідно якого в присутності понятих у нього вилучено з кишені сорочки медичний шприц з рідиною коричневого кольору ємністю 0,7 мл. Постановою слідчого 25 червня 2012 року йому обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. За результатами перевірки, проведеної дільничним інспектором старшим лейтенантом міліції Абрамович С.А., слідчим Дзержинського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області Ходирєвим Д.В. 26 червня 2012 року винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно нього за ст. 309 ч.1 ( в редакції 1960 року). Після проведення досудового слідства кримінальну справу з обвинувальним актом направлено до суду.

Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2013 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2013 року лише в частині розміру судових витрат за проведення експертизи, його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2013 року скасовано судові рішення першої та апеляційної інстанції та справу направлено на новий судовий розгляд.

У подальшому, вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 червня 2014 року позивача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року вирок скасовано, кримінальну справу направлено на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

За результатами проведеної почеркознавчої експертизи від 28.01.2017 року встановлено, що підпис в протоколі огляду місця події від 28.05.2012 року виконано не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Прокурор Криворізької місцевої прокуратури №1 молодший радник юстиції Скороход І.В. в постанові від 15 травня 2017 року відмовилася від пред'явленого позивачу обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, у зв'язку з відсутністю складу злочину в його діях.

Постановою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року прийнято відмову прокурора від пред'явленого обвинувачення, кримінальну справу закрито у зв'язку з відсутністю складу злочину в його діях.

Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, неодноразове засудження, відбування покарання, застосування запобіжного заходу, значно обмежили право на свободу пересування ОСОБА_1, порушили звичну організацію його життя, потягли за собою негативні наслідки та вимагали докладання значних зусиль для організації його життя. Притягнення до кримінальної відповідальності за незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів призвело до падіння авторитету позивача в очах громадськості. Перебування під слідством та судом за злочин, пов'язаний з наркотиками, викликало недовіру до ОСОБА_1 у потенційних роботодавців, тому, маючи вищу освіту, він не міг протягом тривалого часу реалізувати своє право на працю.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 225 000 гривень. Судові витрати віднесено за рахунок держави. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, Прокуратура Дніпропетровської області та Державна казначейська служба України, кожен окремо, звернулися з апеляційними скаргами, у яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять: прокуратура області - рішення суду змінити в частині розміру суми відшкодування моральної шкоди, зменшивши його до 95 147 грн., а Державна казначейська служба - ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга прокуратури мотивована тим, що розрахунок суми відшкодування моральної шкоди зроблено з порушенням п.3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки при визначенні суми відшкодування судом застосовано мінімальну заробітну плату у розмірі 3723 грн., в той час як слід було застосовувати розрахункову величину у розмірі 1600 грн.

Апеляційна скарга Державної казначейської служби України мотивована тим, що розмір суми відшкодування моральної шкоди необгрунтовано завищено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 травня 2012 року складено протокол огляду, згідно з яким в кишені шведки ОСОБА_1, в яку він був одягнутий, вилучено медичний шприц з рідиною коричневого кольору, заповнений до відмітки 0,7 мл. Як пояснив ОСОБА_1 шприц належить йому, рідина є наркотиком «ширкою». Протокол підписаний понятими , слідчим Мельниченко С.Ю., учасником слідчої дії.

Згідно висновку експерта №58/10-602 від 19.06.2012 року рідина, пред'явлена на експертизу ємністю 0,4 мл, вилучена у ОСОБА_1, містить в собі особливо небезпечну наркотичну речовину - опій ацетильований, маса якого у перерахунку на суху речовину складає 0,021 г.

Постановою слідчого Дзержинського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області Ходирєвим Д.В. 25 червня 2012 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд.

26 червня 2012 року слідчим Дзержинського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області Ходирєвим Д.В винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно нього за ст. 309 ч.1 (в редакції 1960 року). За результатами проведення досудового слідства кримінальну справу з обвинувальним актом направлено 10.07.2012 року до суду.

Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 23 січня 2013 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2013 року в частині визначення розміру судових витрат за проведення експертизи, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2013 року скасовано судові рішення першої та апеляційної інстанції та справу направлено на новий судовий розгляд.

Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 18 червня 2014 року позивача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі . На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2014 року вирок скасовано, кримінальну справу направлено на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Під час нового розгляду справи у суді першої інстанції за клопотанням захисника обвинуваченого постановою суду від 15 червня 2016 року призначено судову почеркознавчу експертизу.

За висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №4844-16 від 28.01.2017 року встановлено, що підпис в протоколі огляду місця події від 28.05.2012 року виконано не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису .

З постанови прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 молодшого радника юстиції Скороход І.В. від 15 травня 2017 року вбачається, що прокуратура відмовилася від пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України у зв'язку з відсутністю складу злочину в його діях.

Постановою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року прийнято відмову прокурора від пред'явленого обвинувачення, кримінальну справу закрито з огляду на відмову прокурора від державного обвинувачення у зв'язку з відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_1

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що наведеними вище обставинами йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 2 500 000 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, а також з того, що фактично у зв'язку з тривалим перебуванням під слідством і судом позивач був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, чим йому завдано моральну шкоду, у відшкодування якої суд визначив суму у розмірі 225 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами першою та другою статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Частиною п'ятою статті 4 згаданого Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Матеріалами справи встановлено, що позивач незаконно перебував під слідством з 25.06.2012 року (підписка про невиїзд) по 09.06.2017 року (набрання законної сили постановою від 31.05.2017 ), тобто 4 роки 11 місяців 14 днів.

Відповідно до частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У пункті 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував положення частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», роз'яснення зазначеної постанови пленуму Верховного Суду України та обґрунтовано взяв за основу обрахунку кількість днів перебування позивача під слідством та під вартою, а також розмір мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час розгляду справи.

Згадана норма Закону не зобов'язує суд визначати розмір відшкодування моральної шкоди в межах мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, а лише встановлює найнижчу межу розміру такого відшкодування. Тобто розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом може бути визначений у сумі більшій, ніж один мінімальний розмір заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова велична для визначення розміру відшкодування моральної шкоди на підставі пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки зазначена норма стосується випадків обчислення окладів, заробітної плати та інших виплат, пов'язаних з оплатою праці.

З огляду на те, що, відповідно до статті 8 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 3723 гривень, враховуючи період перебування ОСОБА_1 під слідством з 25 червня 2012 року по 09 червня 2017 року ( 60 місяців), колегія суддів приходить до висновку про правильність визначення судом першої інстанції суми відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу.

Таким чином, висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Прокуратури Дніпропетровської області та Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко