Постанова

Іменем України

13 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/1342/17-ц

провадження № 61-37635 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Гулька Б. І., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Печерська районна в м. Києві державна адміністрація,

особа, яка подала апеляційну скаргу- ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року у складі судді Вербової І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», комунальне підприємство), Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій посадових осіб та зобов`язання вчинити дії.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона разом із малолітнім сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності її матері - ОСОБА_5

12 грудня 2016 року вона звернулась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», який є балансоутримувачем будинку, із заявою про надання їй довідки (форма № 3) про місце проживання та склад сім'ї, зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_1.

20 грудня 2016 року відповідачем відмовлено у видачі такої довідки з посиланням на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 листопада 2016 року зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, яким зобов'язано комунальне підприємство видати ОСОБА_1 довідку про місце проживання та склад сім'ї, до закінчення касаційного розгляду. З аналогічних підстав відмовлено у видачі такої довідки і Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією.

Зазначала, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня

2016 року в частині видачі їй довідки форми № 3 було виконано до зупинення його виконання судом касаційної інстанції, а наявність укладеного між комунальним підприємством та власником квартири ОСОБА_5 договору на обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд на прибудинковій території від 20 жовтня 2016 року, є законною підставою для видачі витребуваної нею довідки.

Посилаючись на те, що відповідачами порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян», внаслідок чого її та членів її родини позбавлено можливості оформити відповідні державні соціальні виплати, оформити дитину до дошкільного навчального закладу, стати до медичної установи на облік, обов'язковою підставою для чого є пред'явлення спірної довідки, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати протиправними дії посадових осіб відповідачів щодо відмови їй у видачі довідки про місце проживання та склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (форма № 3) за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати кожного з відповідачів видати їй вказану довідку у трьох примірниках.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію видати ОСОБА_1 довідку про реєстрацію її місця проживання та реєстрацію місця проживання її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у трьох оригінальних примірниках.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відмовляючи у видачі довідки за формою № 3 відповідачі безпідставно посилались на неможливість її видачі у зв'язку з зупиненням виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року, оскільки станом на 04 липня 2016 року на виконання вказаного судового рішення вже було видано таку довідку. Ураховуючи, що відмова у видачі довідки не грунтувалась на вимогах законодавства, а повноваження з реєстрації та ведення обліку громадян віднесено до компетенції Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, як особа, не приймала участь у справі, подала апеляційну скаргу, у якій просила рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2006 року є власником квартири АДРЕСА_1. У січні 2016 року шляхом застосування сили позивач та невідомі їй особи увійшли до її квартири та повідомили, що на місці розташування її квартири розташована квартира НОМЕР_1, яку наразі використовує позивач та її малолітній син. З цього приводу порушено декілька кримінальних проваджень, як за її заявою, так і за заявою ОСОБА_1, а також існує спір у порядку цивільного судочинства.

Посилаючись на те, що позивач не є власником чи співвласником спірного нерухомого майна, надання їй довідки суперечить Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та може призвести до вчинення правочинів від імені власника нерухомого майна, просила апеляційну скаргу задовольнити.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року відмовлено

ОСОБА_2 у прийнятті апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року та повернуто її заявникові.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 серпня 2017 року задоволено вимоги ОСОБА_1 про видачу їй довідки за формою № 3 про реєстрацію її та сина за адресою: АДРЕСА_1, тоді як ОСОБА_2 обгрунтовувала апеляційну скаргу тим, що порушуються її права як власника квартири НОМЕР_2, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права та обов'язки.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що у лютому 2016 року позивач самоправно зайняла квартиру

НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та до цього часу використовує її як квартиру НОМЕР_1. КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» складено акт про те, що на 9 поверсі у 14 під'їзді будинку АДРЕСА_1 згідно поверхового плану квартира НОМЕР_1 відсутня. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, та зазначено про відсутність такого об'єкту нерухомості як квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1. Апеляційний суд наведеного не врахував, не проаналізував додані до апеляційної скарги документи на підтвердження вказаних обставин, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Станом на день розгляду цієї справи відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та витребувано справу з суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

23 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палата Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією суддів у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК Українипередбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (зараз і надалі у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Стаття 292 ЦПК України 2004 року визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов'язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обгрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок, причому такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване незалученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 8 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 ставила питання щодо видачі довідки про реєстрацію місця проживання у квартирі

НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, тоді як ОСОБА_2 обгрунтовувала свою скаргу порушенням її прав як власника квартири НОМЕР_2 за цією ж адресою.

Доводи касаційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції стосується прав ОСОБА_2 як власника квартири НОМЕР_2 вбудинку АДРЕСА_1, оскільки квартири НОМЕР_1 в цьому будинку не існує, а квартири

№ НОМЕР_2, НОМЕР_1 є фактично одним й тим самим об'єктом нерухомості, є неспроможними, оскільки суд не вирішував питання про видачу ОСОБА_1 довідки щодо зареєстрованих осіб у квартирі НОМЕР_2, а тому оскаржуване судове рішення не створює ніяких правових наслідків для ОСОБА_2

Посилання заявника на те, що за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2016 року, яким було зобов'язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» внести відомості про квартиру АДРЕСА_1: до всіх внутрішніх документів та інвентаризаційних баз ЖЕД «Печерська Брама» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району

м. Києва»; до програми «Альфа Інформ» паспортного столу ЖЕД «Печерська Брама» та зобов'язано КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» укласти договір про надання послуг із утримання будинку і споруд та прибудинкової території між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та ОСОБА_5, а також видати ОСОБА_1 завірену копію картки реєстрації особи на осіб, які зареєстровані у квартирі з Печерського РВ ГУДМС України в

м. Києві, що надійшла з ДМС, не мають правового значення, оскільки зазначені судові рішення ухвалені за інших обставин та предмету спору.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення є законними та обгрунтованими, доводи касаційної скарги правильність висновків апеляційного суду не спростовують, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: Б. І. Гулько

А.С. Олійник

С. О. Погрібний

Г.І. Усик