Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1667/18
Провадження № 2/321/86/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2019 року

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Машкіної Н.В.,

за участю секретаря - Бородіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною даністю, посилаючись на наступні обставини.

В листопаді 2002 року він разом з сімєю переїхали з м.Запоріжжя на постійне місце проживання до с.м.т.Михайлівка, будинку № 129 по вул. Суворова Михайлівського району, що належав ОСОБА_2, яка його продавала.

Оглянувши будинок, він вирішив купити його у ОСОБА_2 за 650 доларів США та погодився сплатити гроші до нотаріального посвідчення договору, а ОСОБА_2 зобовязалася передати йому ключі від будинку після сплати грошей та зареєструвати його та членів його родини у житловому будинку, а нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку укласти після його повернення з Росії, де він на той час тимчасово проживав та працював. 01 грудня 2002 року він передав ОСОБА_2 у присутності свідка ОСОБА_3 650 доларів США., за будинок а вона передала йому ключі від будинку і в той же день вони разом з членами родини вселились до будинку.

На момент укладення угоди між ним та ОСОБА_2 не мали змоги нотаріально укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, так як у нього не було грошей на оплату нотаріальних послуг та крім того необхідно було терміново виїхати на роботу до м. Москви, тому вони домовилися, що звернемося до нотаріальної контори пізніше. Він працював за межами території України до 1 січня 2004 року, в лютому 2004 року мав намір нотаріально укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, але дізнався, що 04 грудня 2003 року ОСОБА_2 померла.

З 2002 року та по теперішній час вони разом з дружиною - ОСОБА_4, яка з 02.12.2002 року зареєстрована у житловому будинку № 129 по вул. Суворова в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області постійно мешкають в ньому.

Право власності на житловий будинок № 129 по вул. Суворова в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області станом на 04.12.2018 року зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Михайлівського районного суду від 01.11.1999 року, справа №2-601, після її смерті спадщину, а саме житловий будинок № 129 по вул. Суворова в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, ні хто не прийняв та зміни в реєстраційний номер не вносились.

Він добросовісно заволодів нерухомим майном та відкрито, безперервно володіє та користуюся житловим будинком № 129 , вул. Суворова в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області впродовж 16 років . :

За період проживання у вище вказаному житловому будинку він неодноразово робив в ньому ремонт, витрачав особисті кошти та особисту працю, відремонтував надвірні будови, побудував у 2014 році два навіси для господарчих потреб, та вважаю себе власником нерухомого майна, так як за 16 років ніяких майнових претензій мені ніхто не заявляв.

Він не має змоги від свого імені укласти договір з Михайлівським РЕМ на постачання електроенергії, так як вказано прізвище «ОСОБА_2А.», яка померла в 2003 році, таке ж прізвище вказується в платіжних документах на оплату за спожиту електроенергію, але сплачує рахунки він.

Через відсутність у нього правовстановлюючих документів на житловий будинок він не може зареєструватися у ньому та отримувати соціальну допомогу на оплату комунальних послуг, як інвалід III групи.

За період проживання у житловому будинку 28 листопада 2018 року він виготовив технічний паспорт на житловий будинок в КП Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро, де вказано, що за адресою Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Суворова, буд. № 129 розташований: житловий будинок - А1, літня кухня сарай - Б1, сарай В1, навіс - Г1, навіс-Д1, погріб - П1, вбиральня - У1, огорожа - 1, загальною вартістю 74062.00 гривень.

Він позбавлений можливості оформити свої права у встановленому законом порядку, тому змушений звернутись до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність та визнання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_5 свідоцтва про шлюб серії 11-ЖС № 322353, виданого 12.10.1985 року с.Михайлівка Рай відділом ЗАГС Запорізької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 12.10.1985 року уклали шлюб. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка: ОСОБА_1 та дружини ОСОБА_4 (а.с.6).

ОСОБА_5 довідки наданої КП «Михайлівське районне архітектурно планувальне та техінвентаризаційне бюро» інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, Михайлівського району, Запорізького області, станом на 04.12.2018 року, становить 74062.00 грн. (а.с.8).

ОСОБА_5 довідки наданої КП «Михайлівське районне архітектурно планувальне та техінвентаризаційне бюро» право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 04.12.2018 року, зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Михайлівського районного суду від 01.11.1999 року, справа № 2-601. (а.с.9).

Рішенням Михайлівського районного суду від 01.11.1999 року, продовжено строк на прийняття спадщини ОСОБА_2, що залишилась після смерті ОСОБА_7 померлої 12.01.1999 року та визнано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, Михайлівського району, Запорізького області, зареєстрований на ОСОБА_7, та на сертифікат на право на земельний пай серії ЗП №0087298 в розмірі 6,39 га в КСП ім.Мічуріна за ОСОБА_2. (а.с.10).

ОСОБА_5 розписки від 01.12.2002 року ОСОБА_2 продала будинок, що за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, ОСОБА_1 Претензій не має. (а.с.19).

ОСОБА_5 свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 264946, виданого 05.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 померла 04.12.2003 року (а.с.7).

ОСОБА_5 обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 07.12.2018 року №4929, при проведені перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 проживає у власному будинку за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, разом з дружиною ОСОБА_4 Сімя проживає та володіє будинком з 2002 року, без оформлення у звязку з тим, що колишня власниця будинку після його продажу померла. (а.с.11).

ОСОБА_5 технічної документації, виготовленої КП «Михайлівське районне архітектурно планувальне та техінвентарізаційне бюро» вказано, що за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, розташований: розташований: житловий будинок - А1, літня кухня сарай - Б1, сарай В1, навіс - Г1, навіс-Д1, погріб - П1, вбиральня - У1, огорожа - 1, загальною вартістю 74062.00 гривень.(а.с.12).

ОСОБА_5 домової книги за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, зареєстровані ОСОБА_4 ОСОБА_8 з 2002 року. (а.с.17-18).

ОСОБА_5 квитанцій про оплату за спожиту електроенергію з 31.10.2018 року по 30.11.2018 року, та з 30.09.2018 року по 03.11.2018 року платником спожитої електроенергії вказано ОСОБА_2 (а.с.21-22).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1 в 2002 році купив житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Суворова, 129, у ОСОБА_2, яка 01.12.2002 року отримала кошти за житловий будинок. 04.12.2003 року ОСОБА_2 померла.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 « Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Відповідно до ч.2 ст. 344 Цивільного кодексу України, особа яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01 січня 2004. ОСОБА_5 пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01 січня 2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на нерухомий об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати.

Враховуючи, що ОСОБА_1 дійсно відкрито і добросовісно володіє житловим будинком розташованому за адресою: смт.Михайлівка, вул.Суворова, 129, Михайлівського району, Запорізької області, утримує його, сплачує комунальні послуги, що підтверджується наданими письмовими доказами, суд приходить до висновку, що вона є добросовісним набувачем.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, місце розташування за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Центральна, 22 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно за набувальною давністю: житловий будинок № 129 з надвірними будовами та спорудами, розташований по вул. Суворова в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, а саме: житловий будинок - А1, літня кухня- сарай Б1, сарай - В1, навіс - Г1, навіс-Д1, погріб -П1, вбиральня -У1, огорожа -1, загальною вартістю 74062.00 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_9