Справа № 308/368/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.,

за участю секретаря - Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13 листопада 2018 року (головуючий суддя Тхір О.А.) про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору іпотеки, -

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2, від імені якої діяв ОСОБА_1, та ОСОБА_3 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним договору іпотеки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13 листопада 2018 року позов в частині звернення ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування скарги посилається на те, що позов правомірно подано адвокатом від імені та в інтересах неповнолітньої.

ОСОБА_1 по дав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі. Апеляційну скаргу просив задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається за матеріалів справи, ОСОБА_2, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_1, та ОСОБА_3 подано до суду позовну заяву про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 19.09.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на момент пред'явлення позову була неповнолітньою.

Залишаючи без розгляду даний позов на підставі п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України у частині позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що така на момент пред'явлення позову була неповнолітньою, а тому не має цивільної процесуальної дієздатності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Цивільна процесуальна дієздатність тісно пов'язана з цивільною дієздатністю. Так, відповідно до ст. 32 ЦК особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років володіють неповною цивільною дієздатністю та мають право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами, самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом, бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи, самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунка) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я. Чинним СК України також передбачені випадки, коли неповнолітня особа (дитина) може безпосередньо звернутися до суду із захистом своїх прав. Зокрема, дитина має право самостійно подати позовну заяву про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, скасування усиновлення чи визнання усиновлення недійсним. Така дитина має усі процесуальні права позивача в процесі. Вона може бути позивачем і відповідачем. Особа, якій виповнилося шістнадцять років, може сама звернутися до суду з заявою про надання їй права на шлюб (ст. 23 СК) Отже, лише щодо конкретного кола відносин дана вікова категорія може самостійно виступати в суді. У решті випадків інтереси такої особи представляють у суді законні представники.

В даному випадку ОСОБА_2 пред'явлено позов про визнання недійсним договору іпотеки, стороною якого вона не являється, а тому такий позов не відноситься до спорів, що виникли з відносин, у яких дитина особисто бере участь.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач ОСОБА_2 через неповнолітність не має цивільної процесуальної дієздатності, а тому правомірно залишив позов у частині її вимог без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що неповнолітня особа звернулася до суду із захистом своїх житлових прав, порушених договором іпотеки, оскільки ст. 177 СК України (на підставі якої пред'явлено позов) не передбачено право на звернення до суду з відповідним позовом саме неповнолітньою дитиною. Навпаки, згідно ч.6 вказаної норми такий позов вправі пред'явити другий з батьків (як законний представник дитини), а відтак саме він може бути позивачем у справі, а не неповнолітня дитина.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Ухвалу місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Головуюча:

Судді: