Провадження № 2/219/634/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на гараж АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на підставі рішення виконкому Артемівської міської ради № 530 від 02.08.1995 року її чоловіку ОСОБА_2 надано дозвіл видати правовстановлюючі документи на самовільно збудований гараж по АДРЕСА_1 для автомобіля індивідуального користування. Вищевказаним рішенням дозвіл на реєстрацію було видано на кілька гаражів, для чого спеціально була виділена земельна ділянка та розроблений план забудови.

Позивач з чоловіком проживали у квартирі № АДРЕСА_2, та побудували гараж зі свого матеріалу, на земельній ділянці, спеціально відведеній для такого будівництва, вважаючи, що отримавши документ від міськвиконкому, отримали і право власності на гараж, яке за ними закріплено. Вони протягом сорока років володіли та користувались гаражем, проводили його поточний ремонт, несли витрати за надану електроенергію, сплачували податок на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер чоловік позивача, після смерті якого вона, як спадкоємець першої черги, фактично вступила у правління та володіння майном, яке належало чоловікові,та своєчасно подала відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. 25.06.2007 року, позивач після смерті чоловіка успадкувала частину житлової квартири АДРЕСА_2. Рішенням Бахмутської міської ради від 31.01.2018 року № 6/109-2089 «Про надання дозволів на розробку документацій із землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Бахмута» ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту щодо відведення змеленої ділянки комунальної власності територіальної громади м. Бахмута для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу із земель житлової та громадської забудови з наступним викупом. Вказаний проект був виконаний, затверджений міською владою та на підставі рішення Бахмутської міської ради від 22.08.2018 року № 6/120-2309 переданий в оренду позивача. Проте ані КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації», ані реєстраційна служба управління юстиції не проводять реєстрацію гаража АДРЕСА_1, та не видають ОСОБА_1 виписку з реєстру права власності на гараж, мотивуючи відмову тим, що гараж нібито є самовільно збудованим, з огляду на що позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.

Представник позивача ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про підтримання пред'явлених позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - Бахмутська міська рада, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, зазначивши, що Управління муніципального розвитку Бахмутської міської ради не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Рішенням виконкому Артемівської міської ради народних депутатів № 530 від 02.08.1995 року ОСОБА_2 надано дозвіл на видачу правовстановлюючих документів на самовільно збудований гараж по АДРЕСА_1

Право власності ОСОБА_2 на вказане нежитлове приміщення (гараж) у встановленому законом порядку не зареєстроване, що підтверджується даними технічного паспорту на гараж (а.с. 7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.07.2006 року (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 14.09.1958 року, ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 (а.с. 10).

Рішенням Бахмутської міської ради № 6/109-2089 від 31.01.2018 року надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення змеленої ділянки комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, із земель житлової і громадської забудови, на умовах оренди з наступним викупом (а.с. 59).

Рішенням Бахмутської міської ради № 6/120-2309 від 22.08.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Бахмут та надано земельну ділянку комунальної власності територіальної громади м. Бахмут в оренду пл.0,0040 га (кад. № НОМЕР_4) по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, терміном на 5 років (а.с. 13).

11.10.2018 року між позивачем (орендарем) та Бахмутською міською радою (орендодавцем) укладено договір оренди земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Бахмута, згідно якого орендодавець надав, а орендатор прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0040 га, кадастровий № НОМЕР_4, яка знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст. 321 ЦК України.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З огляду на положення зазначених норм, оскільки матеріали справи не містять інших відомостей, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1, яка є жінкою спадкодавця і яка у встановлений законом строк прийняла спадщину.

Як уже встановлено судом, рішенням Артемівської міської ради народних депутатів від № 530 від 02 серпня 1995 року «Про видачу правовстановлюючих документів на самовільно побудовані гаражі та сараї», вирішено, зокрема, видати ОСОБА_2, правовстановлюючі документи на самочинно збудований гараж по АДРЕСА_1 (нині м. Бахмут) та управлінню архітектури та містобудування здійснити оформлення технічної документації згідно з цим рішенням.

Зазначеним рішенням органом місцевого самоврядування визначено будівництво гаражу як самочинне, констатовано відповідність його містобудівним, санітарним і пожежним нормам, правилам та надано згоду видати, зокрема, ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на гараж. Проте з матеріалів справи убачається, що спадкодавцем його право щодо отримання правовстановлюючих документів, належної реєстрації права власності на самочинне будівництво за життя реалізоване не було.

За наявними матеріалами справи убачається, що спірний гараж станом на перше півріччя 1995 року був завершеним будівництвом, проте цей факт відбувся не раніше 1975 року, що слідує з копії технічного висновку, у розділі 1 якого зазначено, що рік зведення гаражу - 1975 рік (а.с. 21). Більш точну дату завершення будівництва спірного об'єкту встановити не виявилось за можливе.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведені в ДБН А3.1-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного Комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126 в якому, зокрема роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували об'єкти нерухомого майна до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на об'єкт, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні об'єкти нерухомого майна, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємцем здійснені дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, шляхом оформлення у користування земельної ділянки, що підтверджується дослідженим вище договором оренди земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Бахмута від 11.10.2018 року, укладеним між позивачем та Бахмутською міською радою.

Таким чином, аналізуючи досліджені у судовому засідання обставини та докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та приходить до висновку, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на гараж АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Тож позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 263,264,265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на гараж АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Бахмут пл. 0,0040 га, кадастровий номер НОМЕР_4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є.Дубовик