Дата документу 09.01.2019 Справа № 333/6307/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6307/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/505/19 Наумова І.Й.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування кватирою,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування кватирою, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 11.08. 2005 року, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради № 23791 на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1

Зазначає, що 10 квітня 2009 року шлюб між ним та ОСОБА_4 було розірвано і з того часу він не має можливості користуватися вказаною квартирою.

Вказує, що між ними склалися дуже погані стосунки, вони ніяк не можуть добровільно домовитися про порядок користування належної їм на праві спільної власності квартирою.

Оскільки їх сім'я розпалася, вони сплачувати рахунки за комунальні платежі спільно не мають можливості.

Для укладання окремих договорів на постачання комунальних послуг і усунення перешкод у користуванні власністю їм необхідно встановити порядок користування житловим приміщенням.

Квартира АДРЕСА_1 складається із двох ізольованих кімнат.

Вважає, що можливо встановити порядок користування квартирою таким чином, щоб виділити йому в користування меншу кімнату, а відповідачці з їх сином ОСОБА_3 більшу кімнату.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 відповідно до варіанту запропонованого висновком судово-технічної експертизи.

Ухвалою Комунараського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд під час ухвалення рішення суду допустив невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Не враховано той факт, що він був згоден в повному обсязі з варіантом експертизи, щодо відсутності доступу до лоджії і до комори, та дав згоду на компенсацію в грошовому еквіваленті частки квартири що надлишково припадає йому. Суд фактично позбавив його права вільно розпоряджатися своєю власності. Просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали відзив у якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки судом першої інстанції були правильно та об'єктивно встановлені обставини справи та надана належна оцінка доказам, які містяться у матеріалах справи.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 11 серпня 2005 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видано свідоцтво про власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до даного свідоцтва кожному із співвласників, на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири. 10 квітня 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами той факт, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності. А також з того, що відповідно висновку експерта не вбачається можливим встановлення права користування зазначеним майном без зменшення часток відповідачів, що є порушенням права на користування та володіння приватною власністю особи.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під час розгляду справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення відповідачами перешкод у користуванні спірною квартирою.

Твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не врахував того факту, що позивачу доводиться винаймати квартиру для проживання колегія суддів не бере до уваги, оскільки в судовому засіданні 30 серпня 2018 року ОСОБА_3 зазначив, що квартира в якій він зараз фактично проживає належить йому на праві приватної власності. Будь-яких доказів про здійснення оренди іншого житла позивачем не надано.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на його згоду з висновком експерта, як, на його думку, підставу для задоволення позовних вимог, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Проте експертом у висновку не було запропоновано варіант порядку користування квартирою, який не порушував би часток інших співвласників квартири у спільному праві власності на майно.

Варіант встановлення порядку користування квартиро, викладений у висновку експерта з яким погодився позивач фактично значно збільшить його частку у квартирі, при цьому частки інших співвласників зменшуються до 7,4 кв.м. на особу, що на 2,52 кв.м. менше, ніж покладено на ідеальну частку кожного співвласника. Також на думку суду першої інстанції виділення в спільне користування жилої кімнати відповідачам, які є повнолітніми особами різної статті, не є подружжям є недопустимим.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність можливості підстав для задоволення позовних вимог.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 14 січня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко