Справа № 196/1703/18
№ провадження 2/196/90/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участю секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане райвідділом ЗАГС Царичанського району 10.11.1991 року).

30 квітня 1993 року його батько ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_9 та після укладення шлюбу ОСОБА_9 присвоєно прізвище "ОСОБА_9" (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, видане Царичанським райвідділом ЗАГС Дніпропетровської області 30.04.1993 року).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ІНФОРМАЦІЯ_5 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з ним та дружиною ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 (довідка виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №3376 від 19.09.2017 року).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла дружина його батька ОСОБА_8 - ОСОБА_10 (свідоцтво про смерть НОМЕР_5, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 26.04.2017 року), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 (довідка виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №3376 від 19.09.2017 року).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, до складу якої входить:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.11.1988 року;

- земельна ділянка, площею 2,560 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_6, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 29.06.2006 року.

За життя 12.12.2013 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Царичанської селищної ради, площею 2, 560 га, заповів йому. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №130. На житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами померлий ОСОБА_8 заповіту не складав.

На даний час, спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є він та відповідачі в даній справі.

Після смерті ОСОБА_8, він звернувся до приватного нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, а саме звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину як за заповітом, так і за законом йому було відмовлено у зв'язку з розбіжностями в написанні по батькові померлого в правовостановлюючих документах та документах, які підтверджують ступінь родинного зв'язку: "ОСОБА_8", "ОСОБА_8", "ОСОБА_8".

Оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом та за законом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1258, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд встановити факт родинних відносин між ним та померлим батьком ОСОБА_8, визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в підготовче засідання не з'явилися. До суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_6 в підготовче засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в підготовчому засіданні показали, що позивач ОСОБА_1 є їх сусідом, якого вони добре знають, а також дійсно померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 є батьком позивача.

Суд, заслухавши думку позивача та покази свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане райвідділом ЗАГС Царичанського району 10.11.1991 року).

30 квітня 1993 року батько позивача ОСОБА_8 уклав шлюб з ОСОБА_9 та після укладення шлюбу ОСОБА_9 присвоєно прізвище "ОСОБА_9" (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, видане Царичанським райвідділом ЗАГС Дніпропетровської області 30.04.1993 року).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача ОСОБА_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ІНФОРМАЦІЯ_5 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав разом з позивачем та дружиною ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 (довідка виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №3376 від 19.09.2017 року).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла дружина батька позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_10 (свідоцтво про смерть НОМЕР_5, видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 26.04.2017 року), яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (довідка виконавчого комітету Китайгородської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №3376 від 19.09.2017 року).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, до складу якої входить:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.11.1988 року (а.с.31);

- земельна ділянка, площею 2,560 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_6, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 29.06.2006 року (а.с.29).

За життя 12.12.2013 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Царичанської селищної ради, площею 2, 560 га, заповів позивачу. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №130 (а.с.28). На житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами померлий ОСОБА_8 заповіту не складав.

На даний час, спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є позивач та відповідачі в даній справі, які відмовилися від своїх часток в спадковому майні на користь позивача.

Після смерті ОСОБА_8, позивач звернувся до приватного нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових прав, а саме звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину як за заповітом, так і за законом йому було постановами нотаріуса відмовлено у зв'язку з розбіжностями в написанні по батькові померлого в правовостановлюючих документах та документах, які підтверджують ступінь родинного зв'язку: "ОСОБА_8", "ОСОБА_8", "ОСОБА_8" (а.с.19, 20).

В судовому засіданні встановлено, що виявлені нотаріусом розбіжності в написанні по батькові померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8, а саме: згідно з копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 12.10.1961 року по батькові померлого вказане "ОСОБА_8"; відповідно до копії свідоцтва про народження позивача НОМЕР_9 від 26.01.1972 року по батькові батька - російською мовою вказано "ОСОБА_8"; згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 30.04.1993 року по батькові померлого зазначене як "ОСОБА_8"; відповідно до копії паспорта позивача серїі НОМЕР_10 від 12.11.1998 року по батькові останнього "ОСОБА_3"; відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року по батькові померлого вказане як "ОСОБА_8" (а.с.8, 9, 21, 24-27), є технічними описками, що також підтверджується показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12, наданими в підготовчому засіданні, згідно яких дійсно померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 є батьком позивача.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

При цьому, згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачами заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1223, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити в повному обсязі.

Встановити той факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець села Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дійсно є рідним сином ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець села Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності:

- на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та якому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.11.1988 року;

- на земельну ділянку, площею 2,560 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_6, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 29.06.2006 року.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ