Справа № 552/1352/18
Провадження № 22-ц/801/554/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуСправа № 552/1352/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Якименко М. М.,
суддів : Ковальчука О.В., Сала Т. Б.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Народного депутата України Юрчишина Петра Васильовича за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Голови Верховної Ради України ОСОБА_2 , Міністра оборони України Полторака Степана Тимофійовича про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року, ухвалене суддею Войнаревичем М.Г.,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Народного депутата України Юрчишина П.В. за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Голови Верховної Ради України Парубія А.В., Міністра оборони України Полторака С.Т. про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивований тим, що 27.02.2017 року Народний депутат України ОСОБА_3 направив депутатське звернення за № 451/228 на адресу Міністра оборони України Полторака С.Т. разом із скаргою від 21.02.2017 року підполковника запасу внутрішньої служби МВС України Малецького В.С.
ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем було ініційовано перевірку в ІНФОРМАЦІЯ_1 за поданою скаргою шляхом направлено депутатського звернення за № 451/228 на неперевірену, неправдиву (відверто брехливу) інформацію, наклеп, що стало підставою для перевірки.
Позивач стверджує, що розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію і є наклепом. На підставі цього позивач вимагає щоб вищезазначена інформація була спростована у такий спосіб, яким була поширена та просить офіційного вибачення від відповідача за вчинення ним неправомірних дій. Вказує, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 7000 гривень.
Крім того ОСОБА_1 зазначає, що вказана скарга є анонімкою. Оскільки ОСОБА_4 , який нібито її склав і направив на адресу Народного депутата України ОСОБА_3 фактично не існує, так як, і не існує даної адреси, яка була зазначена у скарзі. Поширена інформація відповідачем, не відповідає дійсності, є недостовірною та наклепом, оскільки вона не підтверджена жодним доказом та доведена до відома багатьох осіб. Подібними діями відповідач охарактеризував ОСОБА_1 , як злочинця, особу, що з легкістю порушує закон та не має високих моральних цінностей. Вказана в скарзі-анонімці неправдива інформація, пов`язана саме з виконанням військового обов`язку позивачем, і також під час виконання своїх службових обов`язків за посадою та проходженням служби в ОВС України.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даними позовом.

Просив визнати недостовірною та такою, що порочить його честь гідність та ділову репутацію інформацію, яка була поширена народним депутатом України ОСОБА_3 у його депутатському зверненні за скаргою ОСОБА_4 на ім`я Міністра оборони України Полторака С.Т. Визнати таку інформацію наклепом, зобов`язати відповідача публічно вибачитись перед позивачем, а також заборони йому вчиняти будь-які дії щодо розповсюдження такої інформації відносно ОСОБА_1 . Стягнути на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 7000 гривень.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На апеляційну скаргу представник третьої особи Міністра оборони України ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав письмовий відзив, в якому вказав, що ані Міністр оборони України безпосередньо, ані Міністерство оборони України не є авторами чи поширювачами будь-якої інформації відносно ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи Голови Верховної ради України ОСОБА_2 - ОСОБА_7 зазначила, що Голова Верховної Ради України не є поширювачем будь-якої інформації стосовно ОСОБА_1 , яка могла нанести шкоду його особистим немайновим благам. Відповідно відносини, які склалися між сторонами, не стосуються конституційних повноважень ОСОБА_2 . Просила суд ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Справу розглянути у його відсутність.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

Учасники справи, які були повідомлені належним чином про час та дату розгляду справи , в судове засідання не з`явились з невідомих причин.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та в межах її вимог, дослідивши матеріали та обставини справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Зінківському районному військовому комісаріаті Полтавської області та є учасником АТО.
21.02.2017 року на ім`я Міністра оборони України ОСОБА_5 було направлено депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_3 з проханням проведення перевірки в Зінківському районному військкомісаріаті Полтавської області фактів , викладених у скарзі громадянина ОСОБА_4 .
До вказаного звернення була додана зазначена скарга.
На підставі депутатського звернення штабом Командування Сухопутних військ Збройних Сил України за дорученням Міністра оброни України скарга громадянина ОСОБА_4 була розглянута, та по фактам, викладеним у ній, проведена перевірка, за результатами якої інформація щодо аморальної поведінки ОСОБА_1 та інших посадових осіб Зінківського районного військового комісаріату Полтавської області не підтвердилася. Крім того було повідомлено ОСОБА_1 , що , згідно наданої ним інформації за адресою , вказаною у скарзі ,громадянин ОСОБА_8 не проживає.
У відзиві на позовну заяву народний депутат України ОСОБА_3 зазначив, що місто Зіньків Полтавської області не входить до території його виборчого округу №13, заяв чи звернень від громадянина ОСОБА_4 до нього не надходило. Із депутатським зверненням щодо перевірки скарги ОСОБА_4 він ні до Міністра оборони України Полторака С.Т., ні до заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора Матіоса А.В. не звертався, про що 26.10.2018 року вказаних осіб було повідомлено офіційними листами, копії яких він надав до відзиву.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що оскільки скарга від громадянина ОСОБА_4 на адресу відповідача не надходила, депутатське звернення на ім`я Міністра оборони України він не направляв, відсутні підстави для задоволення позову.
До такого висновку суд дійшов на підставі доказів, які були надані відповідачем разом із відзивом на позовну заяву ОСОБА_1 .
Ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених цим Кодексом.
Отже, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу свого позову, висновок суду про відмову в задоволенні позову є правильним.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи не містять посилань на те, у чому конкретно такі підстави для скасування рішення полягають.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини призначенням обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосудді (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Разом з тим, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії від 109 грудня 1994 року, серія А №303А).
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно з`ясовував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми процесуального та матеріального права, його висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У відповідності до ч.ч.4,5 ст.269 ЦПК України датою ухвалення рішення за відсутності учасників, дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.269 ,367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий М. М. Якименко

Судді О. В. Ковальчук

Т. Б. Сало

Повний текст постанови складено 03 квітня 2019 року.