Справа № 369/4063/19
Провадження №2-з/369/17/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Середенко В.В.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

29 березня 2019 року до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову відповідно до якої заявник просила забезпечити позов та заборонити Обслуговуючому кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий» (керівнику, членам правління, відповідальним особам за постачання електроенергії) у будь-який спосіб виконувати рішення правління про відключення садового будинку ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Тарасівська сільська рада, ОК «Садівницьке товариство «Вишневий», будинок 48, від мережі електропостачання до набрання судовим рішенням у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий», керівника кооперативу ОСОБА_2, Управління соціального захисту Києво- Святошинської державної районної адміністрації Київської області, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської райдержадміністрації, про захист прав споживачів, визнання незаконним рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Вишневий» щодо відключення будинку № 48, який належить ОСОБА_1, від мережі електропостачання; визнання тарифу на електроенергію з націнкою 19% необґрунтованим та незаконним; зобов'язання Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Вишневий» здійснити перерахунок заборгованості за спожиту електроенергію споживачу ОСОБА_1 та здійснювати розрахунок сплати за спожиту електроенергію у відповідності до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» для чого зобов'язати та покласти на Управління соціального захисту Києво-Святошинської державної районної адміністрації Київської області відшкодування різниці в тарифах за спожиту електроенергію багатодітною родиною ОСОБА_1 на рахунок ОК «Садівницьке товариство «Вишневий» щомісячно у встановлений законодавством строк.

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що існує реальна загроза відключення від електропостачання будинку позивача, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Частиною 1ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

П. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що Обслуговуючим кооперативом «Садівницьке товариство «Вишневий» вчиняються дії спрямовані на відключення садового будинку ОСОБА_1. Крім того матеріали заяви не містять оскаржуваного рішення правління кооперативу про відключення садового будинку, а копія поданого повідомлення не є належним підтвердженням можливості вчинення дій спрямованих на відключення електропостачання, так як воно не містить розрахунку заборгованості та не підписано уповноваженою особою кооперативу.

Заявником також належним чином не обґрунтовано необхідність застосування вказаного заходу забезпечення позову, не надано жодних доказів та не обґрунтовано посилання заявника про те, що невжиття вказаного виду забезпечення позову утруднить чи зможе зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Дослідивши обставини справи, суд доходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовуу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Київського апеляційного суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Н.С. Пінкевич