Справа № 222/1538/18
Провадження № 2/222/27/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Володарський районний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

представники учасників справи:

представник позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське в порядку загального позовного провадження за участю представника позивача ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок № 29, розташований по вул. Нова в с. Кременівка Нікольського району Донецької області. У вказаному житловому будинку зареєстровані його дві колишні дружини ОСОБА_4 та ОСОБА_3, але ОСОБА_4 з 2002 року та ОСОБА_3 з 2017 року в будинку не проживають, ніяких їх речей не має і до теперішнього часу вони не зявлялись. На даний час йому невідомо, де мешкають відповідачки. Наявність реєстрації відповідачок в його будинку позбавляє його можливості укладати договір купівлі-продажу належної нерухомості, крім того, їх реєстрація заважає йому оформити субсидію. В звязку з чим, на підставі ст.ст. 405 ЦК України та ст.ст. 65, 72, 107 ЖК Української РСР просить визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 29 розташованому по вул. Нова в с. Кременівка Нікольського району Донецької області.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 09.10.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. за вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, заявлені до двох відповідачів.

25.10.2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали представником позивача було подано заяву про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 26.10.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.Крім цього, відповідачам визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Крім цього, стороною позивача до позовної заяви надано клопотання про допит двох свідків, в задоволенні якого вищенаведеною ухвалою суду було відмовлено.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також стороні відповідачів разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

Стороною відповідачів у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 20.12.2018 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Крім цього, представник позивача надав суду клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яке вищенаведеною ухвалою суду було задоволено.

Проте, представник позивача під час розгляду справи по суті від допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовився та зазначена відмова прийнята судом

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що відповідачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є колишніми дружинами позивача, які зареєстровані в належному йому на праві приватної власності житловому будинку № 29 по вул. Нова в с. Кременівка. З 2002 року ОСОБА_4, а з 2017 року ОСОБА_3 в будинку фактично не мешкають, їх речей в будинку не має. На даний час невідомо, де мешкають останні. В звязку з тим, що відповідачки зареєстровані в належному позивачу будинку, але фактично в ньому не мешкають, останній позбавлений можливості користуватися ним на власний розсуд, а також оформити субсидію, а тому просила визнати останніх втратившими право користування житловим приміщенням позивача.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до суду не з'явилися, їх місцезнаходження та місце роботи не відомо, тому вони повідомлені продату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ст. 128 ч. 11 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Між тим слід зазначити, що зазначений спосіб повідомлення сторони відповідача продату, час і місце судового розгляду справи, повністю узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Донецького апеляційного суду від 21.02.2019 року у справі № 222/1640/18, провадження № 22-ц/804/746/19.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми суд розглянув справу у відсутність незявившихся позивача та відповідачів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 26.09.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 318, позивачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності жилий будинок № 29, розташований по вул. ОСОБА_8 (Комсомольська) в с. Кременівка Нікольського (Володарського) району Донецької області.

Відповідно до довідки виконкому Касянівської сільської ради Нікольського району Донецької області за № 253 від 15.02.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та разом з ним проживають: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не родич, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 син, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 донька, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 не родич.

ОСОБА_11 обстеження від лютого 2018 року складених депутатом Касянівської сільської ради з участю сусідів, за адресою: с. Кременівка Нікольського району Донецької області, вул. Нова, буд. 29, зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але ОСОБА_3 з 2002 року, а ОСОБА_4 з жовтня 2017 року по теперішній час за даною адресою не проживають.

Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Також статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст. 13 ЦПК України).

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду саме з вимогою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, але суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого права виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом, в будинку позивача, що належить йому на праві приватної власності зареєстровані відповідачі, які є його колишніми членами сімї, і які покинули зазначене місце проживання у 2002 р. та 2017 році відповідно.

Зміст ст. 405 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї.

Тому в даному випадку власник повинен звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Така правова позиція викладена в постановах ВС та міститься в Узагальненнях практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення (Закон і Бізнес)

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги, характер виниклих правовідносин, а також те, що позивач мав звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, що не позбавляє права позивача на звернення до суду у встановленому законом порядку з відповідною вимогою про усунення перешкод у користуванні правом власності.

Між тим слід зазначити, що норми ЖК УРСР, на які позивач також посилається, як на підставу задоволення позову не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, оскільки ними регулюються інші правовідносини.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені ним при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 1409,60 грн. відшкодуванню на його користь з боку відповідачів не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-82, ч.11 ст. 128, 141, 189, 197, 198, 200, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

Повне рішення складене 04.04.2019 року.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Є.О. Подліпенець