ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6886/18
Провадження № 2/210/739/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" квітня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №АВН0RY130923905 від 20.07.2016 року ОСОБА_2 20.07.2016 року отримав кредит у розмірі 15243,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку, Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі. Відповідач, взяті на себе зобовязання не виконав, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39672,23 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначає, що в разі неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.

Відповідач в судове засідання не зявився, до потачку розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі та без фіксування технічними засобами. Позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2016 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (правонаступник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК») та ОСОБА_2 укладено договір №АВН0RY130923905. Відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на рахунок торгово-сервісному підприємству. В свою чергу, відповідач зобов'язався відповідно до пункту 2.7.4.2.2.7. Умов та правил надання банківських послуг погашати заборгованість за Кредитом в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду і неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні Банку, передбаченому п.п. 2.7.4.2.3.2, 2.7.4.2.3.3 цих Умов (а.с. 7 зворот)

Відповідач погодився на те що, підписавши заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифам Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. (а.с. 4).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 гл. 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідач свої зобов'язання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв'язку з чим, станом на 13.09.2018 року має перед Банком заборгованість у розмірі 39672,23 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 15243,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 19,85 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 8810,42 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором 13233,62 грн., штраф (фіксована частини) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1865,34 грн. (а.с. 6).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п. 2.7.4.5.3. при порушенні позичальником термінів платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + % від суми заборгованості (а.с. 11).

Таким чином, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених Договором.

Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі за №6-2003цс15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. та його процентної складової в розмірі 1865,34 грн. задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 37306,89 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 15243,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 19,85 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 8810,42 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором 13233,62 грн..

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 546, 549, 610, 611, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Кривий Ріг, вул. Святогеоргіївська, 11/66, на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість в розмірі 37306 /тридцять сім тисяч триста шість/ гривень 89 /вісімдесят девять/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Кривий Ріг, вул. Святогеоргіївська, 11/66, на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 /одна тисяча сімсот шістдесят дві/ гривні.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко