ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5365/18 Головуючий суддя І інстанції Бабкова Т.В.
Провадження № 22-ц/818/192/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2018 року у складі судді Бабкової Т.В. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лантьєвої Віри Валентинівни про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити дії по охороні спадкового майна,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2018 року клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору було залишено без задоволення.

Залишено без руху позовну заяву ОСОБА_3 до ПН ХМНО Лантьєвої Віри Валентинівни про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити дії по охороні спадкового майна у зв'язку із несплатою судового збору.

Надано позивачу строк 10 днів для сплати судового збору у розмірі 1409,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначено, що районним судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від судового збору, залишено його позовну заяву без руху, оскільки він додав документи, які свідчать про наявність підстав для задоволення такої заяви. Вказав, що судом протиправно було зазначено в ухвалі, що до компетенції суду не віднесено питання про звільнення від сплати судового збору.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лантьєва В.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги і залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Вказала, що у неї викликає сумніви доводи заяви щодо скрутного матеріального становища ОСОБА_3 та достовірності наданої позивачем довідки ПП «ВІКТОРЕАЛ» щодо його доходів, оскільки в довідці вказано про нарахування позивачу мінімальної заробітної плати у меншому розмірі, ніж визначеного законом, ця інформація є неперевіреною за даними Державної фіскальної служби України та є неповною з огляду на те, що показує тільки частину періоду отримання заробітної плати тільки до березня 2017 року, а не за весь 2017 рік та немає інформації про його дохід за перше півріччя 2018 року. Позивач є працездатною людиною, а звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору судами по іншим справам у даному випадку не має прецедентного значення.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду в частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати бездіяльність приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лантьєвої В.В. у спадковій справі після померлого 15.03.2018 року ОСОБА_5 про складання опису спадкового майна і вжиття заходів щодо охорони спадкового майна незаконною і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України; зобов'язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лантьєву В.В. вжити заходів щодо охорони спадкового майна відповідно до поданих заяв ОСОБА_3

В матеріалах справи міститься клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, з посиланням на те, що його скрутне матеріальне становище не дозволяє йому сплатити судовий збір, що позбавляє його права на судовий захист своїх спадкових прав. Вказує, що на протязі останніх років тривалий час перебував на лікуванні в різних лікарнях м. Харкова з різними діагнозами. Йому встановлено групу інвалідності, на його утриманні перебувають малолітні діти.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та призначаючи до сплати позивачу судовий збір у розмірі 2х704,80=1409,60 грн. суд першої інстанції вказав, що перелічені у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» випадки звільнення від сплати судового збору не розповсюджується на подану ОСОБА_3 позовну заяву. Позивачем не надано суду довідку про доходу, яка б підтверджувала його скрутний матеріальний стан. Відповідно до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства до компетенції суду питання про звільнення від сплати судового збору не поширюється.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху розстановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до вимоги ч.ч. 3, 4 ст. 177 ЦПК України У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

ОСОБА_3 просив звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнямивраховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

За частиною 2 цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Не зважаючи на те, що у ст. 136 ЦПК України прямо не вказано про можливість звільнення від сплати судового збору, вказана норма ст. 8 Закону України «Про судовий збір» надає суду право звільнити від сплати судового збору, якщо виконуються умови ч. 1 ст. 8 вказаного Закону: за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Тому, висновки суду першої інстанції про те, що до компетенції суду питання про звільнення від сплати судового збору не поширюється, не відповідають вказаній нормі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є:

1) верховенство права;

2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом;

3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

4) змагальність сторін;

5) диспозитивність;

6) пропорційність;

7) обов'язковість судового рішення;

8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;

9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом;

10) розумність строків розгляду справи судом;

11) неприпустимість зловживання процесуальними правами;

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Так, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору на підставі того, що ним не надано довідки про його дохід за попередній календарний рік судом першої інстанції було допущено надмірний процесуальний формалізм, який суперечить визначеному ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства про справедливий розгляд справи відповідно до вищевказаних принципів, зокрема верховенства права, змагальності.

Так, відповідно до ст. 11 ЦПК України: суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Вказані норми ст.ст. 2, 177, 185 ЦПК України у поєднанні зі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» в контексті наведених норм цивільного процесуального права, які забезпечують виконання завдання цивільного судочинства про справедливий розгляд справи, покладають на суд позитивний обов'язок при вирішенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з'ясувати дохід позивача за попередній календарний рік. З огляду на те, що надана позивачем на обґрунтування доводів про його майновий стан довідка з ПП «Віктореал» містить відомості про сукупний дохід ОСОБА_3 лише за період з жовтня 2016 по березень 2017 року, розмір нарахованої щомісячної заробітної плати у жовтні - листопаді 2016 року - 800 грн., а у грудні - березні 2017 року - 1600 грн., що є меншим від визначеного на той час законом розміру мінімальної заробітної плати, тобто є неповною та викликає сумнів у її достовірності, - суд повинний був у передбаченому ст. 185 ЦПК України порядку для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору залишити позовну заяву без руху для усунення вказаних недоліків та зобов'язати ОСОБА_3 надати належну довідку від ДФС про розмір нарахованих йому доходів за календарний рік перед датою звернення до суду з позовом, довідку від ПФУ - про розмір отриманої ОСОБА_3 пенсії (а.с. 77).

При цьому, оскільки заявлений позов стосується захисту прав лише позивача, то за змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд при вирішенні питання щодо звільнення від сплати судового збору повинний з'ясовувати дохід позивача, який припадає на нього, з урахуванням наявних у нього утриманців, тому ці обставини також підлягають з'ясуванню судом.

Оскільки суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення не було з'ясовано річний дохід позивача, який на нього припадає, то висновки суду про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та вимоги до позивача сплатити судовий збір у вищевказаному розмірі - є передчасними.

За таких обставин, встановивши, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із порушенням вимог процесуального закону, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і спростовують висновки суду, суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу, та направляє справу для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2018 року - скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_3 разом з доданими документами направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 січня 2019 року.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.В. Бурлака.

П.В. Кісь.