Дата документу 09.01.2019 Справа № 320/8960/15-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №320/8960/15 Головуючий у 1 інстанції Зимогляд В.В.
Провадження № 22-ц/807/138/19 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенка Е.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В позові зазначала, що вона перебувала у фактичному шлюбі з ОСОБА_3. у зв'язку з тим, що відповідач з березня 2011 року знаходиться за кордоном, де працює за контрактом, зареєструвати законний шлюб не було можливості. Від фактичного шлюбу з відповідачем вона має неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає разом з нею Батько не приймає участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6 у розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2015 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визначення розміру стягнення аліментів, призначивши до стягнення аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку. Відкликати виконавчий лист № 320/8960/15-ц, який перебуває на виконанні Дніпровському районному відділі ДВС м. Києва.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 183 СК України та виходив з обов'язку батька утримувати своїх дітей. При цьому, суд першої інстанції перевірив можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного і всебічного з'ясування фактичних обставин справи, прав і обов'язків сторін, а тому з ними не можна повністю погодитися.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції повністю не відповідає.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості -судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_6, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками дитини вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3, актовий запис № 1135 (а.с. 7).

Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.8).

Вирішуючи спір, суд на підставі поданих сторонами доказів прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, при визначенні розміру аліментів суд не повно з'ясував всі обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, судом апеляційної інстанції установлено, що у відповідача на утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.50), батьком якого є - відповідач у справі, яка, в порушення вимог ст. 76 ЦПК України, не була досліджена судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема при визначенні розміру аліментів не надав належної оцінки поданим доказам щодо знаходження на утриманні відповідача ще однієї неповнолітньої дитини.

Враховуючи вказані обставини та вимоги закону, колегія суддів вважає, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 1/4 на 1/6 частини заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Аргументи апеляційної скарги є виправданими.

Керуючись ст. ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 квітня 2016 року у цій справі змінити в частині розміру аліментів з ухваленням нової постанови.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 січня 2019 року.

Головуючий

Судді: