Справа № 159/5172/18
Провадження № 4-с/159/5/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участі секретаря - Жукової Ю.В..,

заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця спрямованих на реалізацію майна, -

в с т а н о в и в :

02 січня 2019 року заявник звернувся до суду з даною скаргою, яка мотивована наступним.

Державним виконавцем Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Фіц М.М. вчиняються виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП №47375041 від 24.04.2015 року з примусового виконання рішення Ковельського міськрайонного суду у справі №159/6172/14-ц. 26.12.2018 року цим виконавцем за участю боржника, стягувача ОСОБА_2 та її представника, понятих, суб'єкта оціночної діяльності та інших осіб за адресою, що вказана у виконавчих документах, а саме в АДРЕСА_1 проведено обстеження / огляд/ квартири для визначення вартості нерухомого майна та складено відповідний Акт державного виконавця.

В ході вказаних дій боржник висловив своє заперечення, оскільки станом на дату проведення таких дій на належну йому частку 38/100 в новоствореному об'єкті нерухомого майна накладено арешт ухвалою суду від 13.11.2018 року у іншій справі за №159/5172/18, а 19.11.2018 року державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію обтяження зазначеної частки нерухомого майна, тобто накладено арешт.

Вважає, що державним виконавцем допущено порушення суб'єктивних прав, свобод та інтересів боржника і іншої особи тобто позивача у іншій справі яка перебуває у провадженні Ковельського міськрайонного суду по якій забезпечено позов шляхом накладення арешту на його частку в нерухомому майні.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених в ній, додатково пояснивши, що за виконавчим провадженням ВП №47375041 підлягає стягненню сума боргу 30058.81 гр., що не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, а відтак дії державного виконавця по огляду житлового приміщення із залученням експерта для визначення вартості чи оцінки майна та отримання їх результатів є також незаконними. Зазначив також, що оскільки на його частку майна в іншій справі накладено арешт на майно судом в порядку забезпечення позову то державний виконавець не вправі вчиняти будь-яких дій з цим майном в тому числі дій які є предметом оскарження.

Державний виконавець Фіц М.М. в судове засідання не з'явився , повідомивши про розгляд скарги у його відсутності в задоволенні якої просив відмовити за безпідставністю. У поданому відзиві зазначив також, що ухвала суду про забезпечення позову від 13.11.2018 року в іншій справі не перешкоджає жодним чином проведенню ним виконавчих дій.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали виконавчого провадження суд приходить до висновку про безпідставність скарги та відмову в її задоволені.

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця перебувають виконавчі провадження АСВП № 32713203, АСВП № 47375041, ЗВП № 29220123 по стягненню із боржника на користь фізичних та юридичних осіб,відповідних коштів., що підтверджено ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 року у справі 159/2318/18 провадження №6/159/32/18 про надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - ОСОБА_1.

На виконання даної ухвали 26.12.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 проводились виконавчі дії, а саме проникнення до житла чи іншого володіння боржника - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 з метою огляду та визначення вартості майна боржника.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до положень ч. ч. 1 і 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно з частиною 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії,що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

А відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

У пункті 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5), міститься роз'яснення про те, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

За вище наведених обставин суд доводи скарги вважає необґрунтованими та такими, що спрямовані на умисне невиконання судових рішень, з врахуванням того, що дії державного виконавця були вчиненні на підставі ухвали суду від 16 травня 2018 року про примусове проникнення до житла та іншого володіння особи з метою виконання рішення судів не тільки у виконавчому провадженні на яке посилається заявник, а на виконання інших проваджень по стягненню з боржника на користь інших фізичних та юридичних осіб коштів, що підтверджено відповідним актом державного виконавця від 26.12.2018 року, а відтак вважає дії державного виконавця правомірними.

Керуючись ст.ст. 447, 450, 451, ЦПК України, ст.ст.1,5,13, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця спрямованих на реалізацію майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду, як суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий В.О.Лесик