Справа № 199/898/19
(2/199/1856/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2019

м. Дніпро

справа №199/898/19

провадження № 2/199/1856/19

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Столяренко А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача адвокат ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

за участі учасників справи -

позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 10.09.1994 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу двоє дітей. Син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2016 року, оскільки у позивача з відповідачем різні погляди на життя, що фактично привело до втрати почуття поваги та любові. Між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, пояснивши, що шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з липня 2016 року, спору про поділ майна на теперішній час не існує. Також просила залиши їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвище.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечував, проте не згоден з обґрунтуванням причин розлучення. Пояснив, що шлюбні стосунки остаточно припинені у вересні 2018 року і ним буде подано позов про поділ майна подружжя.

Вислухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Вищевказані спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 1994 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого виконавчим комітетом Бузівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис №11.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені, спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали.

Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року).

При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають сім'єю, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство.

За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП 0, місце проживання вулиця Петра Бикова, буд.31, м. Дніпро, 49125) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання вулиця Петра Бикова, буд.31, м. Дніпро, 49125) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований виконавчим комітетом Бузівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис №11 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Дубовська».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 03 квітня 2019 року.

Суддя О.Б.Подорець