Справа № 645/6668/18
Провадження № 2/645/534/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі :

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 13.12.2017 року,

відповідача -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4707,50 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що з 14.04.2000 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку- Коржевих ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка постійно проживає з позивачем. В 2014 році вони з відповідачем припинили подружні стосунки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надавав, або надавав маленьку суму, не приймав участі у вихованні дитини та її лікуванні, не цікавився її життям та розвитком, не створював належні умови для її виховання і розвитку, не цікавився її навчанням, не поздоровляє з днем народження дитину. 30.06.2016 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було прийнято рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Жодного разу відповідач за власним бажанням не передавав кошти на утримання доньки, на новий одяг, їжу, фрукти та розваги для дитини. 21.12.2017 року вона звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення аліментів, який 19.04.2018 року був задоволений рішенням суду та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 21.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач проживає з донькою за адресою: м. Харків вул. Олімпійська б. 29 кв.20. Донька навчається з 2015 року в Харківському радіотехнічному технікумі денного відділення 4 курсу. Донька має здібності, прагне вдосконалення щодо навчання, в майбутньому прагне здобути професію, повязану з іноземними мовами. На підставі чого вона додатково займається вивченням англійської мови. В 2018 році позивач витратила на навчання англійської мови донькою 9415 грн. Позивач зазначила, що вона ніде не працює, ніякої соціальної допомоги від держави не отримує, іноді допомагає її син, грошей на утримання донька не вистачає. Відповідач в добровільному порядку не має наміру компенсувати додаткові витрати на дитину. Позивач вважає, що учать у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька, незалежно від сплати ним аліментів. Відповідач останні роки проживає один в однокімнатній квартирі, яка була придбана від продажу спадкового майна. Також після розірвання шлюбу у відповідача залишився транспортний засіб марки ВАЗ, 2008 року випуску, який він продав та купив новий автомобіль. Відповідач фізично здоровий, працездатний, але офіційно ніде не працює, інших стягнень по виконавчим листам не має. Позивач зазначила, що відповідач займається приватними перевезеннями «таксує». Також друзі відповідача з Німеччини передають йому носильні речі, продукцію у вигляді пральних порошків, миючих засобів, які він розповсюджує.

Представник позивача ОСОБА_7, яка діяла на підставі довіреності від 13.12.2017 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Надала відповідь на відзив, відповідно до якого зазначила, що посилання відповідача на те, що донька є повнолітньою особою, а тому не потребує додаткових витрат є хибним. В своєму відзиві відповідач зазначив, що є обмежено працездатною особою, має 2 групу інвалідності у звязку з захворюванням та витратив на лікування 79 247,78 грн. Відповідач же сам проживає в однокімнатній квартирі, купив нове авто, нову побутову техніку, а тому має кошти на сплату додаткових витрат на утримання дитини. Зазначила, що наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна слід тлумачити як його право володіння, користування або розпорядження таким майном. Вважає, що відповідач приховує дійсні доходи та матеріальний стан з метою ухилення від сплати аліментів та додаткових витрат.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи позов необґрунтованим. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що їх донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітньою особою, а не дитиною. Зазначив, що за рішенням суду з нього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2017 року та досягнення дитиною повноліття. Відповідач повністю виконав рішення суду та сплатив аліменти на дитину в розмірі 15 006 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Він не має заборгованості по аліментах та не значиться боржником з цієї причини в реєстрі боржників. Також вказав, що до позову позивачем долучені не посвідчені копії документів. Зазначив, що він є обмежено працездатною особою, так як має другу групу інвалідності з 19.06.2018 року у звязку з захворюванням опорно -рухового апарату та йому протипоказані тяжкі фізичні навантаження. На підтвердження надав довідку МСЕК. На своє лікування тільки в 2018 році він витратив 79 247,78 грн. Це не ті кошти, які він отримав в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла в 2015 році. Як інвалід 2 групи він отримує соціальну допомогу в УПСЗН Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, щомісячно, в розмірі 1452,00 грн. Інших джерел доходу не має. Таким чином він не має змогу надавати матеріальну допомогу своїй донці ОСОБА_5 в будь- якому розмірі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

23.11.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_4, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

03.12.2018 року на адресу суду надійшов відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_7

03.12.2018 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_4 про відкладення слухання справи для ознайомлення з відповіддю на відзив.

21 грудня 2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача ОСОБА_4

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №164504, виданого Фрунзенським ВРАГС 06.12.2000 року. (а.с.13).

Відповідно до посвідчення серії ААГ №199881 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом 2 групи та йому призначена соціальна допомога з 19.06.2018 року по 30.06.2019 року.

Згідно з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст. 150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Так, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 на час подання позову є вже повнолітньою особою.

Відповідно до довідки Харківського радіотехнічного технікуму №2129 від 03 жовтня 2018 року встановлено, що ОСОБА_5 є студентом Харківського радіотехнічного технікуму денного відділення 4 курсу, групи Пр-425, наказ по зарахуванню №230 від 10.08.2015 року, термін закінчення навчання 30.06.2019 року.

Відповідно до довідки від 29.11.2018 року, наданої ФОП ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно відвідує школу англійської мови з 28.03.2018 року по теперішній час. За 9 місяців відвідувань сплачено 9465,00 грн.

Згідно довідки Харківського обласного центру зайнятості від 30.11.2018 року №7392 встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 29.11.2018 року в Харківському міському центрі зайнятості та в інших центрах зайнятості України на обліку як безробітна не перебуває.

Повнолітня дитина навчається на денній формі навчання, можливості працювати не має, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням, а саме: придбання продуктів харчування, транспортних витрат, канцелярських товарів та одягу.

В судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що є донькою відповідача. Навчається на 4 курсі в Харківському радіотехнічному технікумі. Зазначила, що хоче в майбутньому стати програмістом, для цього їй потрібне знання англійської мови категорії «В2», у неї на теперішній час категорія «А1». Також вказала, що на теперішній час відвідує курси програмування. В неї є брат програміст, але йому ніколи з нею займатися, бо він заробляє на життя.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

З пояснень сторін по справі у провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, а в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження понесених додаткових витрат на дитину представником позивача ОСОБА_10 надана довідка від 22.02.2019 року від ФОП ОСОБА_9, який є засновником навчальних курсів з англійської мови «English with Mary», відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проходила навчальні курси з англійської мови з лютого 2018 року. За відвідування зазначених курсів матірю ОСОБА_5 ОСОБА_2 було сплачено: 26.02.2018 року -2200 грн., 26.03.2018 р.-2000 грн., 30.05.2018 р.-1915 грн., 17.09.2018 р. 2550 грн., 18.10.2018 р. 2550 грн.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню частина понесених додаткових витрат, а саме (2200 грн.+2000 грн.+1915 грн.+2550 грн. /2) = 4332,50 грн., оскільки в період з 26.02.2018 року по 17.09.2018 року ОСОБА_5 була неповнолітньою, тому відповідач несе половину додаткових витрат.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 виповнилося 18 років -05 жовтня 2018 року, а тому до стягнення підлягають додаткові витрати саме до цієї дати. А тому, вимога в частині стягнення з відповідача грошових коштів від 18.10.2018 року задоволенню не підлягає.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 199, 200 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) додаткових витрат на утримання дитини в сумі 4332 (чотири тисячі триста тридцять дві) грн.. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір на рахунок держави у сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: 61060, АДРЕСА_1,

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Повний текст судового рішення складено 5 квітня 2019 року.

Головуючий-суддя: