РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/177/18

Провадження № 22-ц/4815/76/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Жуковська О.Ю.

Рішення ухвалене в м. Дубно Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту 24.10.2018

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, які відповідач вже сплачує згідно Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.03.2015 на її користь на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2500 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 жовтня 2018 року позовну заяву задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1400 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає його незаконним та необґрунтованим в частині визначення збільшеного розміру аліментів.

Не погоджується із висновками суду першої інстанції при ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог з мотивів, що виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, судом визнається необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1400 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Зазначає, що відповідач по справі працює за кордоном, розмір його заробітку їй не відомий, але він не є меншим ніж 20 000 грн. на місяць. Тому позивач визначила розмір аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження пояснень відповідача про те, що він за кордоном не працює. Надати докази того, що відповідач перетинав неодноразово державний кордон України з метою працевлаштування в період 206-2018 роки вона не мала можливості, так як інформація про перетин відповідачем державного кордону на адвокатський запит ще не поступила. Зазначає, що витребувати таку інформацію може тільки суд.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення змінити, позов задовольнити, збільшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1400 грн. на 2500 грн. щомісячно.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_4 зазначає про те, що позивачка висловлює припущення про його заробітки за кордоном, однак такі припущення не підтверджені належними доказами.

Вважає рішення суду першої інстанції законним та справедливим та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськррайонного суду від 08.07.2014. В шлюбі в них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 07 червня 2005 року, виконкомом Смизької селищної ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис № 15. Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.3, 10)

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03.03.2015 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини. Разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2018 році становить (становитиме) від 1860,00 грн. до 2027,00 грн. на 31.12.2018.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред'явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Отже, прожитковий мінімум на дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно виріс, саме ч.2 ст. 182 СК України змінено Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року. Визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість 30% як це було до того та на момент винесення рішення.

Згідно з правового висновку, викладеного Верховним Судом 03.05.2018 в справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень ст. 182 СК України, враховуючи наявність у відповідача на утриманні іншої малолітньої дитини та дружини (а.с.62,63), а також що відповідач не працює (а.с.38).

Також судом першої інстанції, правильно, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 1400 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, аліменти у збільшеному розмірі необхідно стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Доводи апеляційної скарги про наявність високих доходів у відповідача за кордоном є припущенням, висновків суду першої інстанції вони не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук