Ухвала

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 545/2293/18

провадження № 61-5833ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Сторчак Олександр Сергійович, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Сторчак О. С., про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням Управління патрульної поліції у Полтавській області.

Позов обґрунтовано тим, що 02 квітня 2018 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава лейтенантом поліції Сторчаком О. С. винесено постанову серії БР №653936 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною шостою статті 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 170,00 грн. В подальшому рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 01 червня 2018 року вказану постанову від 02 квітня 2018 року скасовано, як протиправну та провадження по адміністративній справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП. Позивач зазначав, що внаслідок вказаних протиправних дій працівника поліції щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, йому завдано моральної шкоди, розмір якої оцінив у 50 000,00 грн та яка, на думку позивача, полягала у моральних та душевних стражданнях з приводу доказування своєї невинуватості, було принижено його честь та ділову репутацію, внаслідок чого порушився нормальний уклад та спосіб життя та позивач був вимушений докладати неймовірних зусиль для його налагодження та організації.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Департаменту патрульної поліції шляхом списання коштів з рахунків даної установи на свою користь 50 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду 18 лютого 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Судові витрати по справі віднесено на рахунок держави.

18 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду 18 лютого 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 50 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника на те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме який закон підлягає застосуванню судом при розгляді спорів про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями органів поліції, які не здійснюють оперативно-розшукову діяльність та не є органами досудового розслідування Верховний Суд вважає безпідставними, оскільки судова практика щодо цього питання є усталеною.

Доводи касаційної скарги про те, що ця справа має для заявника виняткове значення та становить значний суспільний інтерес, Верховний Суд відхиляє, з урахуванням того, що вони нічим не обґрунтовані. Формальне посилання у касаційній скарзі на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, без наведення відповідного обґрунтування, не може бути підставою для висновків суду касаційної інстанції, що у цій справі наявні обставини, за яких рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа - інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава Сторчак Олександр Сергійович, про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак