Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2019 Справа №607/11430/19
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л. М.,

присяжних - Карпа О.В.,Конопляник О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за участю прокурора Галас Н.В.

представника ТОККПНЛ лікаря-психіатра ОСОБА_1, соби, щодо якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_4, законного представника особи, щодо якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу без її згоди,

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_4. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у ОСОБА_4 наявний психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_4, які надійшли від її матері ОСОБА_5. На підставі цих відомостей ОСОБА_4 була оглянута лікарем-психіатром ОСОБА_1, яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ ОСОБА_7, який після особистого огляду ОСОБА_4 зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження і лікування, у звязку із наявністю у неї психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Також, ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу. Згода ОСОБА_4 на госпіталізацію відсутня, тому просить винести рішення про її примусову госпіталізацію.

У судовому засіданні представник ТОККПНЛ, лікар-психіатр ОСОБА_1 заяву підтримала і пояснила, що лікування ОСОБА_4 можливе лише в закритому психіатричному стаціонарі, однак, внаслідок психічного розладу вона не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування у ТОККПНЛ, у звязку із чим просить заяву задовольнити, вказуючи, що наявне у ОСОБА_4 психічне захворювання є тяжким.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_4 у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди.

Законний представник ОСОБА_4 її матір ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала, що її дочка потребує кваліфікованої допомоги та лікування, оскільки не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби.

Особа, щодо якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що бажає пройти курс лікування.

Судом установлено:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1 в супроводі матері за скеруванням амбулаторно поліклінічного відділення ,повторно , 13 травня 2019 року поступила у стаціонар Тернопільської комунальної клінічної психоневрологічної лікарні з діагнозом: розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії зміни особи які сягають рівня деменції.

Із матеріалів справи убачається, що 13 травня 2019 року ОСОБА_5 звернулась із письмовою заявою у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню з проханням госпіталізувати її дочку ОСОБА_4, у звязку із зміною її в поведінці, а саме вказала, що ОСОБА_4 стала агресивною та втікає з дому.

Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром амбулаторно-поліклінічного відділення ТОККПНЛ ОСОБА_7, який після особистого огляду ОСОБА_4 зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження і лікування, у звязку із наявністю у неї психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Також, ОСОБА_4 була оглянута комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ у складі: завідувача кафедри психіатрії ОСОБА_8, заступника головного лікаря з експертизи ОСОБА_9, зав. відділенням ОСОБА_1

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України Про психіатричну допомогу та прийшла до висновку, що ОСОБА_4 потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителька АДРЕСА_1 в супроводі матері за скеруванням амбулаторно поліклінічного відділення повторно в житті 13 травня 2019 року поступила у стаціонар Тернопільської комунальної клінічної психоневрологічної лікарні з діагнозом: розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії зміни особи які сягають рівня деменції.

З анамнезу встановлено, що ОСОБА_4 є старшою в сімї із двох дітей, спадковість не встановлена. ВГ,ТБЦ, інші інфекційні хвороби заперечує. Страждає на судомні напади з 1986 року, коли був перший розгорнутий епінапад з тоніко-клонічними судомами і втратою свідомості. Після того епінапади почастішали до 15 на добу. Зверталися за медичною допомогою до лікарів, була скерована до психіатра. Була визнана інвалідом 2 групи довічно. Амбулаторно приймає карбамазепін. Освіта вища, але по спеціальності не працює. Розлучена, від шлюбу має десятирічного сина, якого виховує мама. Неодноразово лікувалася в психіатричному стаціонарі. Остання госпіталізація за рішенням суду в вересні 2017 року. Психічний стан пацієнтки в свідомості, орієнтована частково, мислення торпідне, деталізоване, вязке, поведінка гебефренічна, на запитання відповідає не завжди по суті, мова швидка, перескакує з теми на тему, неадекватно сміється, емоційно неврівноважена, схильна до афективних реакцій, буває імпульсивна. Не критична до свого стану, інтереси дитячі.

Комісія прийшла до висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у психіатричний стаціонар для обстеження і лікування у звязку із наявністю у неї психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби, суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога.

Як убачається із матеріалів справи рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2011 року ОСОБА_4 визнано недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_5.

Також, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2017 року було задоволено заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричний заклад без її згоди та госпіталізовано ОСОБА_4 в примусовому порядку на стаціонарне лікування в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу, а тому заяву головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву головного лікаря Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_6 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу без її згоди задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1 у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню в примусовому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 15 травня 2019 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка