П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року місто Маріуполь

справа № 242/875/18

провадження № 22-ц/804/469/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3, на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Капітонова В.І. від 05 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

15 лютого 2018 позивач ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, який надійшов до суду 22 лютого 2018 року.

Позивач просив стягнути на його користь з відповідача 20 000 доларів США, які були предметом договору позики, що укладений 14 червня 2006 року.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

30 листопада 2018 року на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4., що представляє інтереси відповідача ОСОБА_2, про передачу справи на розгляд Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування клопотання представник відповідача посилався на те, що на час відкриття провадження у справ відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на підтвердження чого додано копію паспорта відповідача з відміткою про реєстрацію за зазначеною адресою.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2018 року клопотання представника відповідача задоволено, справу передано за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

12 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2018 року та направити справу до Селидівського міського суду Донецької області для подальшого розгляду справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про передачу справи за підсудністю подана представником відповідача, який не надав суду належних доказів своїх повноважень, крім того, на час подання позову відповідачка була зареєстрована у м. Донецьку, тож судом вірно відкрито провадження у справі. Представник позивача посилається на ч. 2 ст. 31 ЦПК України, та зазначає, що оскільки справа прийнята судом першої інстанції до свого провадження з додержанням правил підсудності, які були чинні на час відкриття провадження, доводи про те, що відповідач зареєстрований за іншою адресою не є підставою для передачі справи на розгляд до іншого суду.

19 січня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2018 року залишити без змін, оскільки відсутні підстави для її скасування. На момент відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_2 з 21 лютого 2018 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено копією паспорта відповідача, тобто підсудність справи в процесі розгляду не змінювалася. Аргументи позивача про порушення норм процесуального права є неспроможними, суд першої інстанції обгрунтовано передав справу за підсудністю за наявної інформації про місце реєстрації відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції виходив з того, що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідач була зареєстрована у АДРЕСА_1, що з урахуванням ст. 27 ЦПК України відноситься до адміністративно-територіальної юрисдикції Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, та справа підлягає передачі за підсудністю іншому суду за місцем реєстрації відповідача.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим у справі обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення суми боргу за договором позики. Відповідачем у даній справі є фізична особа ОСОБА_2.

Частина 6 ст. 187 ЦПК України передбачає, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Оскільки у позові зазначено місце знаходження відповідача м. Донецьк, яке відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2015 року № 1275-р відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція, суд був позбавлений можливості звернутись до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи - відповідача, а також скористатись даними Єдиним державним демографічним реєстром через його відсутність.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27 лютого 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою того ж суду від 16 березня 2018 року відкрито провадження у справі та одночасно направлено запити до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації і Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області ДМС України щодо місця проживання ОСОБА_2

Відповідно до інформації, наданої Департаментом соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 26 березня 2018 року за №01513/01-20, департаментом сумісно із органами соціального захисту населення міських рад та райдержадміністрацій, військово-цивільних адміністрацій області, які розташовані на території, підконтрольній українській владі, проведений аналіз Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб в межах області, за результатами якого ОСОБА_2 у вищезазначеній базі не значиться. Також, у листі є позначка, що пошук інформації здійснювався по довідках з актуальністю бази станом на 26 березня 2018 року, та інформацією стосовно внутрішньо переміщених осіб по іншим регіонам України Департамент не володіє (а.с.65).

З інформації наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області ДМС України, яка надійшла до суду 26 квітня 2018 року, вбачається, що за наявними данними про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.71).

Вказані довідки отримані судом першої інстанції вже після постановлення ухвали від 16 березня 2018 року про відкриття провадження у справі.

Проте, з наданої копії паспорту відповідача (зворотній бік а.с. 15) вбачається, що 21 лютого 2018 року відповідачка зареєстрована виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи (відповідача) пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є Дніпровський район Дніпропетровської області, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив клопотання представника відповідача щодо передачі справи на розгляд за підсудністю.

Тобто, на час вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідач була зареєстрована у АДРЕСА_1 що з урахуванням ст. 27 ЦПК України відноситься до юрисдикції Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, а саме ч. 2 ст. 31 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки на час вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідач була зареєстрована у АДРЕСА_1, що з урахуванням ст. 27 ЦПК України відноситься до юрисдикції Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд задовольнив клопотання представника відповідача, повноваження якого не підтверджені документами, визначеними ст. 62 ЦПК України, апеляційний суд визнає необгрунтованими з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2018 року представник відповідача на електронну адресу Селидівського міського суду Донецької області направляв клопотання про надсилання копії позову, до якого додав скан-копію ордеру та договору про надання правової допомоги. 03 листопада 2018 року судом на адресу представника відповідача направлено копію позовної заяви разом із доданими до неї документами.

Статтею 62 ЦПК України визначені документи, що підтверджують повноваження представників, згідно з якою повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. Ці обставини були предметом дослідженні судом першої інстанції і в оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що представник відповідача не позбавлений можливості надати суду оригінали вказаних документів для їх подальшого засвідчення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а надана до апеляційної інстанції довідка Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління в Дніпропетровській області про те, що ОСОБА_2 зареєстрованою на території Дніпропетровської області не значиться, не може вплинути на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в цій довідки зазначено, що для перевірки актуальності інформації про реєстрацію місця проживання необхідно звертатися до органу реєстрації (відповідного реєстру територіальної громади). Проте з копії паспорту відповідача судом було встановлено, що з 21 лютого 2018 року місцем реєстрації відповідача є с. Старі Кодаки Дніпровського району Дніпропетровської області

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення питання передачі справи за підсудністю, апеляційним судом не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог процесуального закону або неправильної оцінки досліджених у справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 05 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова