КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 373/551/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/849/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року у складі судді Реви О.І.,

у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 17листопада 2008 року, в сумі 53927 грн. 52 коп., яка складається з суми кредиту - 3946грн.55 коп., відсотків за користування кредитом - 43715 грн.31 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3459грн. 59коп., штрафу (фіксована частина) - 250 грн., штрафу (процентна складова) - 2556грн. 07коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 17 листопада 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, просив позов задовольнити.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилається на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, за змістом, що 17 листопада 2008 року, підписавши Анкету-Заяву, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, ОСОБА_1 підтвердила згоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів у АТ КБ «ПриватБанк».

Посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором перед відповідачем виконав та сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, що підтверджується особистим підписом відповідача в кредитному договорі, а також на положення ст. 204 ЦК України, якою закріплена презумпція правомірності правочину, просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника ПАТ КБ «ПриватБанк», який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_1, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання щодо надання відповідачу кредиту у розмірі, передбаченому Договором.

Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором, станом на 28 лютого 2018 року за наданим кредитом відбувалися періодичні погашення, останнє - 14 серпня 2015 року.

Банком за період з 01.09.2014 по 01.04.2015 було збільшено розмір ставки по поточній та простроченій заборгованості з 30 % до 34,80 %; за період з 01.04.2015 по 28.02.2018 включно розмір ставки становить 43,20%. Й встановлено заборгованість за кредитом, у сумі 3946 грн. 55 коп., заборгованість по процентам - 43715 грн. 31 коп., пеня - 3459 грн. 59 коп., заборгованість по штрафам - 2806 грн. 07 коп., а всього - 53927 грн. 52 коп. (а.с.6-8).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що зміна умов кредитного договору в частині нарахування процентів за користування кредитом була здійснена позивачем в односторонньому порядку без згоди відповідача, як позичальника, який відповідні зміни не підписував, а також того, що представником позивача не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, видачі коштів, долучений до справи розрахунок неналежно складений, а визначена сума заборгованості по відсотках є завищеною та неспівмірною із сумою кредиту.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим, районний суд, в порушення положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України не вжив заходів щодо ефективного розгляду справи й фактично заявлений спір не знайшов свого вирішення.

Як убачається з матеріалів справи, 17 листопада 2008 року, шляхом підписання анкети-заяви, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту первісно у розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки на картковий рахунок та видано картку зі строком дії - грудень 2011 року.

ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, чим погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, порядком та розміром нарахування процентів.

Відомостей про те, що ОСОБА_1 приєднується до даних Умов і Правил не у повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та Правилам, анкета-заява не містить.

Своїм підписом відповідач підтвердила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які розміщуються на офіційному сайті ПриватБанку.

Згідно анкеті-заяви банк наділений правом збільшувати, зменшувати або анулювати кредитний ліміт.

За карткою, якою користувалась відповідач, збільшувався розмір кредитного ліміту до 4000 грн. й 13 січня 2012 року було видано нову картку з терміном дії - грудень 2015 року (а.с.9,76).

Суд першої інстанції визнав недоведеним отримання боржницею кредитних коштів, проте залишив поза увагою зміст договору, умовами якого передбачено користування коштами фінансової установи з допомогою кредитної картки, а дані розрахунку заборгованості свідчить про активний характер дій відповідача щодо користування кредитними коштами.

Відповідно до матеріалів справи, боржником не спростовано факт отримання платіжної картки та грошових коштів, як і не спростовано факт користування отриманими в кредит коштами.

У частинах 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріалами справи підтверджено існування договірних відносин між сторонами.

Згідно положень ст.ст. 634, 638 ЦК України, підписавши заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Встановлено, що позивач свої зобов'язання виконав, зворотне відповідачем не спростовано, боржник ж у свою чергу порушив визначені договором зобов'язання, в результаті чого виникла заборгованість, а дані долученої до справи виписки по рахунку свідчать про те, що за наданим кредитом відбулися періодичні погашення (а.с.78-90).

Визнаючи долучений до справи розрахунок заборгованості таким, що з його змісту неможливо перевірити правильність нарахованих сум, районний суд залишив поза увагою правову позицію Верховного Суду України у справі №755/7704/15ц, за якою визнаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції зобов'язаний належним чином дослідити наданий стороною доказ, перевірити його, оцінити за сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди повністю або частково, зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок.

У випадку необхідності, районний суд не позбавлений був можливості під час вирішення питання відкриття провадження у справі скористатися положеннями ст.185 ЦПК України, а також розгляд справи проводити за участю представника банку.

Ухвалюючи рішення, районний суд також не звернув увагу, що відповідачем не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, як того вимагає цивільно-процесуальне законодавство.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність рішення суду про відсутність підстав до стягнення заборгованості за недоведеністю.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість за кредитом, яка згідно даних долученого розрахунку станом на 28 лютого 2018 року становить 3946 грн. 55 коп. (а.с.6-8).

Відповідно до розділу 6 укладеного договору відповідач, як клієнт, був зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісію згідно умов договору.

Крім того, пунктом 6.6 передбачено, що у випадку невиконання зобов'язань по договору, клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплаті винагороди банку.

Згідно з п. 5.3 договору банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. За умовами п.4.9 банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Приват24 виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції СМС-повідомлень.

Між тим, у справі не міститься доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про зміну тарифів.

Наявність в матеріалах справи лише копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта без доказів направлення її відповідачу або доказів отримання її відповідачем не може бути належним доказом виконання банком п.5.3 договору.

Отже, остільки зміна умов кредитного договору в частині нарахування процентів за користування кредитом була здійснена позивачем в односторонньому порядку без згоди відповідача, як позичальника, без належного інформування, передбаченого п. 4.9 кредитного договору, колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав до стягнення відсотків за користування грошовими коштами у підвищеному розмірі, проте вважає помилковими висновки суду про неможливість стягнення з боржника відсотків, визначених умовами анкети-заяви базова процентна ставка 2,5 % на місяць (30% річних).

Отже, при наявності доказів виникнення заборгованості по тілу кредиту з 01 квітня 2015 року, заборгованість боржника по відсотках за користування кредитними коштами станом на 31 грудня 2015року становить 887 грн. 97 коп.

При цьому, колегія суддів виходить із змісту договору та того, що строк дії кредитної картки визначено - грудень 2015 року, у зв'язку з чим відсотки за користування кредитними коштами підлягають до нарахування в період дії кредитної картки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі №751/10579/16-ц від 19 вересня 2018 року.

За умовами укладеного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу.

З урахуванням викладеного, сума штрафу, що підлягає стягненню з боржника, становить 491 грн. 73 коп. (250 грн. фіксована частина та 241,73 грн. - процентна складова).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за невиконання грошового зобов'язання.

Отже, обґрунтованими є висновки районного суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, остільки відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому у вимогах про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені убачається подвійна цивільно-правова відповідальність.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про відсутність підстав до стягнення з відповідача пені.

Як свідчать дані розрахунку заборгованості та виписка з особового рахунку, останній платіж відповідачем на виконання грошового зобов'язання було здійснено у серпні 2015 року, а з позовом банк звернувся у квітні 2018 року, що виключає правові підстави до застосування положень ст.ст.256, 257, 267 ЦК України й відмову у позові за сплином строку давності.

Посилання ОСОБА_1 про необґрунтованість дій банку щодо зміни кредитного ліміту в односторонньому порядку шляхом його періодичного збільшення, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки зі змісту підписаної сторонами заяви від 17 листопада 2008 року убачається, що банку надано право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт (а.с.9).

За таких обставин, на підставі доказів, які містяться у справі у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування рішення районного суду, як постановленого з порушенням норм процесуального й матеріального права та ухвалення по справі у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову й стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 3 946 грн. 55 коп. заборгованості за кредитом, 887 грн. 97 коп. заборгованості за відсотками, штраф за порушення умов щодо виконання грошового зобов'язання, у сумі 491 грн. 73 коп., а також витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 1762 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішенні вимог про стягнення пені слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року в частині вимог про стягнення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафу скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 3 946 грн. 55 коп. заборгованості за кредитом, 887грн. 97 коп. заборгованості за відсотками, штраф за невиконання грошового зобов'язання, у сумі 491 грн. 73 коп., а також витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 1762 грн.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: