Категорія 57 Головуючий у 1-й інстанції Владимирська І.М.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області, ухвалено 23 липня 2018 року у м.Селидове, у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

До Селидівського міського суду Донецької області з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Провідна» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 27 грудня 2013 року між нею та відповідачем було укладено угоду №06/6756674/0502/13 про добровільне страхування наземного транспорту, переданого в заставу, а саме - автомобіля Ford Fiesta Ambient, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. Вказаною угодою сторонами визначено страхування від наступних страхових ризиків: дорожньо-транспортна пригода, стихійні лиха, пожежа, неправомірні дії третіх осіб, викрадення. 02 жовтня 2014 року вказаний транспортний засіб знаходився у гаражі в кооперативі «Жигулі» у м.Авдіївка Донецької області та його було пошкоджено невідомими особами під час артилерійського обстрілу. 06 жовтня 2014 року вона звернулася до відповідача із заявою про отримання страхового відшкодування за пошкодження застрахованого автомобіля, але жодної відповіді не отримала. В подальшому через проведення воєнних дій на території м.Авдіївка Донецької області змушена була виїхати спочатку до АР Крим, а у лютому 2015 року - до м.Мелітополь Запорізької області, де знову звернулася до філії відповідача про виплату страхового відшкодування. Листом відповідача їй повідомлено про необхідність надання рахунку вартості ремонтних робіт та запропоновано звернутися до СТО. Після огляду пошкодженого транспортного засобу їй було надано рахунок у розмірі 23 134 грн., який вона направила відповідачу. Але їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з несвоєчасним повідомленням про страховий випадок.

Просила стягнути загальну вартість ремонтних робіт у розмірі 23 134 грн., суму інфляції та 3% річних у розмірі 1 087,48 грн., пеню відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 107 543,10 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що страхова подія не може бути визнана страховим випадком, оскільки місце розташування застрахованого майна у той час відносилося до переліку населених пунктів, в яких проводилась антитерористична операція.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом не з'ясовано обставину чи мав можливість страхувальник визначитися є даний випадок саме страховим випадком, оскільки відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з підстав несвоєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Не можна вважати, що майнова шкода позивачу є результатом військових дій, оскільки на момент настання страхового випадку місто Авдіївка не визначалося зоною АТО, а факт спричинення майнової шкоди позивачу у результаті АТО не має підтвердження до теперішнього часу, оскільки досудове слідство ще триває.

Не відповідає обставинам справи висновок суду щодо порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів про застосування страхового випадку, оскільки відповідач 06 жовтня 2014 року був проінформований щодо даного факту, що підтверджується відеозаписом телефонної розмови та даний факт було зафіксовано правоохоронними органами.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що позивач ОСОБА_2, будучі обізнаною про розгляд справи, в суд не з'явилась у зв'язку із сімейними обставинами. Доводи апеляційної скарги підтримує у повному обсязі, просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав та в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про поважність причин неявки суд не сповістив. Даних про наявність перешкод для розгляду справи за його відсутністю матеріали справи не містять.

Враховуючи вимоги ст.ст.371, 372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутністю осіб, що не з'явилися. Розгляд справи відбувається у режимі відео конференції з Київським районним судом міста Одеси.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, як розподілити між сторонами судові витрати тощо.

Статтею 6 Закону України «Про страхове відшкодування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником та страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 грудня 2013 року між ПрАТ «СК «Провідна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, переданого в заставу, №06/6756674/0502/13 (далі Договір). Згідно умов даного Договору страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і на умовах, визначених цим договором, Правилами та чинним законодавством України, а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж у визначений цим Договором строк та виконувати інші умови Договору. Предметом цього Договору (об'єктом страхування) є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням та (або) розпорядженням транспортним засобом та додатковим обладнанням (ДО), встановленим на ньому, а саме - автомобіля Ford Fiesta Ambient, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (далі застрахований ТЗ).

Відповідно до п.18.1 Договору страховим випадком за цим Договором є подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті якої завдані прямі збитки майну чи інтересам страхувальника, пов'язанні з володінням, користуванням та (або) розпорядженням застрахованим ТЗ та (або) застрахованим ДО, і у зв'язку з якою виникає зобов'язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальникові.

Згідно п.18.2 Договору страховими ризиками (залежно від обраних страхувальником пунктів Договору) є: зіткнення застрахованого ТЗ з рухомим та (або) нерухомим об'єктом (об'єктами), наїзду на них (у тому числі на споруди, тварин, перепони), падіння, перевертання застрахованого ТЗ, биття скла (крім випадків протиправних дій третіх осіб), напад тварин на застрахований ТЗ, самовільне падіння предмета на застрахований ТЗ, провал під лід (ризик «Дорожньо-транспортна пригода (ДТП)» (п.18.2.1); стихійні лиха (землетрус, злива, град, снігопад, повінь, паводки, затоплення, зсув ґрунту, обвал, осідання ґрунту, удар блискавки, вихор, ураган, смерч, сель, буря, шторм (ризик «Стихійні лиха») (п.18.2.2); пожежа, вибух, самозаймання, не пов'язані з протиправними діями третіх осіб (ризик «Пожежа») (п.18.2.3); протиправні дії третіх осіб, непов'язані з незаконним заволодінням застрахованим ТЗ, а саме: знищення застрахованого ТЗ в цілому (конструктивна загибель застрахованого ТЗ), пошкодження, знищення або викрадення окремих його частин, деталей, вузлів, механізмів, що входять до заводської комплектації, крім зазначених у п.25.3.15 Договору, а також пошкодження, знищення або викрадення застрахованого ДО, биття скла (ризик «Протиправні дії третіх осіб (ПДТО)) (п.18.2.4); незаконне заволодіння застрахованим ТЗ з будь-якою метою (викрадення або спроба викрадення застрахованого ТЗ та ДО, встановленого на ньому (ризик «Викрадення») (п.18.2.5).

Відповідно до п.6 Договору страховими ризиками, обраними страхувальником є: ДТП, Стихійні лиха, Пожежа, Викрадення та ПДТО.

З довідки слідчого СВ Авдіївського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 08 жовтня 2014 року вбачається, що 07 жовтня 2014 року зареєстрована заява ОСОБА_2 за фактом того, що 02 жовтня 2014 року з 13-00 до 16-00 години під час артобстрілу було пошкоджено гараж в кооперативі «Жигулі», де знаходився автомобіль Ford Fiesta Ambient, номерний знак НОМЕР_1, у якого були пошкоджені дах, двері з водійського та пасажирського боку. За даним фактом розпочато кримінальне провадження №0000720, яке на теперішній час триває та рішення по ньому не прийняте.

Листом від 02 листопада 2015 року за №17-10/13214 ПрАТ «СК «Провідна» повідомила ОСОБА_2 про відмову виплати за пошкоджений застрахований ТЗ на підставі ст.26 Закону України «Про страхування» та п.24.1.8 Договору, оскільки пошкодження застрахованого ТЗ автомобіля Ford Fiesta Ambient, номерний знак НОМЕР_1, в ході артобстрілу мало місце 02 жовтня 2014 року, а письмове звернення до страховика було здійснено тільки 21 квітня 2015 року.

Ухвалюючи у справі рішення, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст.ст. 77,80,89 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для його скасування відсутні.

Так, відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом положень п.3 ч.1 ст.988 ЦК України обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Такі умови встановлені також п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» , згідно якої страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Отже приписи наведених норм нерозривно пов'язують момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Згідно п.25.3.7 Договору не вважається страховим випадком подія, внаслідок якої заподіяна шкода застрахованому ТЗ і ДО та (або) завдані збитки страхувальникові у результаті, зокрема, військових дій, військових заходів, заколотів, бунтів, актів терору, громадських заворушень, конфіскації, арешту, знищення чи пошкодження застрахованого ТЗ, внаслідок розпорядження уповноважених органів влади.

Відповідно до приписів чинного законодавства місто Авдіївка Донецької області, на території якого було розташоване застраховане майно, є частиною території України на якій тривала антитерористична операція та ці фактичні дані доказами не спростовано.

Так, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

За змістом ч.1 ст.1 цього Закону періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому КМУ переліку, де проводилась антитерористична операція.

На виконання вимог п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону Розпорядженнями КМУ від 30 жовтня 2014 року №1053-р і від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Авдіївка Донецької області.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, у тому числі за місцем розташування застрахованого майна, на підставі п.25.3.7 Договору заявлена страхувальником подія не може бути визнана страховим випадком, а тому не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Т.І. Биліна

Є.Є. Мальцева