Справа № 559/2667/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.

секретаря судового засідання Свириди М.І.,

за участю позивачів по первісному позову,

відповідачів по зустрічному ОСОБА_1,ОСОБА_2,

представника позивача по первісному

і відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3,

відповідача по первісному позову,

позивача по зустрічному позову ОСОБА_4,

представника відповідачів по первісному

і позивачів по зустрічному

позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування ним, та за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на частку жилого будинку, скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

І. ОСОБА_8 позиції позивача та відповідача.

1.11.12.2017 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 з вимогою про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратила право на користування ним.

2.Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 належить на праві приватної власності житловий будинок №32 по вул.Ювілейній в с.Тараканів, Дубенського району Рівненської області, по 1/3 частці кожному, з 20 грудня 2010 року, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав. Вказаний будинок ними був успадкований після смерті ОСОБА_9.

До набуття права власності у вказаному житловому будинку був зареєстрований ОСОБА_5, хоча фактично там не проживає з 2000 року. Також був зареєстрований ОСОБА_4, хоча фактично там також не проживає з 2010 року. Ніяких особистих речей відповідачів у будинку немає, вони не беруть участі в утриманні та облаштуванні житла. Даний факт підтверджується актами Тараканівської сільської ради від 1 та 29 червня, 22 серпня, 24 жовтня, 21 листопада 2017 року.

Згідно довідки Тараканівської сільської ради у будинку №32 по вул.Ювілейній в с.Тараканів Дубенського району Рівненської області зареєстровані і проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, зареєстровані але фактично не проживають ОСОБА_10, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Відповідачі не є членами їх сімї.

Позивачі неодноразово зверталися до них із проханням знятися з реєстрації, оскільки це перешкоджає їм у здійсненні права власності на будинок, а також у оформленні субсидії на комунальні послуги, однак відповідачі не реагували на прохання.

3.Виходячи з наведених обставин позивачі просили суд:

Усунути перешкоди у користуванні житловим будинком №32 по вул.Ювілейній в с.Тараканів, Дубенського району, Рівненської області, шляхом визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

4. 21.02.2018 відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, який обґрунтовують наступним. Вони, ОСОБА_4 та ОСОБА_11, народилися 07 квітня 1970 року в с.Тараканів, Дубенського району, Рівненської області. Їхні батьки: батько, ОСОБА_12, та мати, ОСОБА_13, проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, де у них було господарство. Батьки працювали в колгоспі «Прогрес» Дубенського району, а після реорганізації колгоспу працювали в КСП «Прогрес» Дубенського району: мати в огородній бригаді, а батько - механізатором. Обоє були членами цього колгоспу. До складу їхнього господарства відносився жилий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться в с.Тараканів по вул.Ювілейна, 32. Вказане будинковолодіння рахувалося за їх батьком і до квітня 1991 року мало статус колгоспного двору, що стверджується інформацією Тараканівської сільської ради від 26 січня 2018 року №126.

Членами цього господарства були: ОСОБА_12, ОСОБА_13, та вони їх сини: ОСОБА_5 і ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ст.120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно положень ч.2 ст.123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судовому практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній часті працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, частка кожного члена їхнього колгоспного двору становила 1/4 майна двору, а тому кожен з них має право на ? жилого будинку з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів.

Між членами колишнього колгоспного двору, ніколи не було спору щодо права на майно колгоспного двору та розміру частки кожного в майні двору. Тому, були впевнені, що мають право на частку у цьому майні.

15.12.1997 померла їх мати ОСОБА_13 та відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла, зокрема, ? частина жилого будинку №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району та право на земельну частку (пай) в розмірі 3,38 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Прогрес» Дубенського району.

Спадкоємцями першої черги за законом були: батько ОСОБА_14, позивачі - її сини, та їх рідна сестра (дочка померлої) - ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_14) ОСОБА_15, яка не прийняла спадщину і ніколи не претендувала на спадкове майно. Батько та ОСОБА_5 не претендували на спадкове майно і жоден не отримував належні документи після смерті ОСОБА_13 ОСОБА_4 своєчасно прийнявши спадщину після смерті матері, шляхом вступу у володіння спадковим майном, оформив своє право на спадкове майно після її смерті.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 01 грудня 2011 року було визнано за ОСОБА_4 право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_13, зокрема, право на земельну частку (пай) в розмірі 3,38 умовних кадастрових гектарів без визначення цієї частки в натурі. Що стосується іншого спадкового майна, після смерті ОСОБА_13, зокрема, ? частини житлового будинку з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів, ОСОБА_4 не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, проте відсутність свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, він ОСОБА_4, має право на ? частину вказаного будинку з господарськими будівлями (1/4 частка колгоспного двору+1/4 частка спадщини після смерті матері), а ОСОБА_5 має право на ? частину вищевказаного будинку - частка в майні колгоспного двору.

У січні 2018 року, отримавши повістку про виклик в суд та пакет документів, дізналися, що їх право на частку в спірному будинку порушене. Зокрема, їм стало відомо, що в грудні 2017 року ОСОБА_1, чоловік сестри ОСОБА_9, та їхні сини ОСОБА_2 і ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до них про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування ним.

Як вбачається із змісту позовної заяви та долучених до неї документів, кожному із позивачів належить на праві приватної власності 1/3 жилого будинку №32 по вул. Ювілейна в с.Тараканів на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, виданих 16 грудня 2010 року державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 Державна реєстрація прав кожного із них на частку в спірному жилому будинку була проведена КП «Архітектор» Дубенської міської ради 20 жовтня 2010 року, реєстраційні номер: 22489291, номер запису: 180-180, книга: 1.

Як зазначено у свідоцтвах про право на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_9 це майно належало сестрі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори 22 квітня 2008 року і зареєстрованого в КП «Архітектор» Дубенської міської ради 27.05.2008 за реєстраційним номером: 22489291, номер запису: 180, в книзі: 1.

І свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_14Я, видане 22.04.2008 року на ім'я ОСОБА_9, і свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 вважають недійсними, оскільки вони порушують їх права на частку в спірному жилому будинку.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки, батько набув право на 1/4 майна колгоспного двору, то до складу спадщини ввійшла 1/4 жилого будинку з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів. А відтак ОСОБА_9 могла набути право в порядку спадкування після смерті батька лише на ? спірного жилого будинку. Вважають, що відповідно до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_9 ввійшла 1/4 цього жилого будинку і спадкоємці після її смерті могли набути право тільки на 1/4 вказаного жилого будинку.

Тому державна реєстрація прав на жилий будинок з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району, проведена КП «Архітектор» на підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину, підлягає скасуванню.

5.Виходячи з наведених обставин, за зустрічним позовом позивачі просили суд: визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 жилого будинку з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/4 жилого будинку з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району Рівненської області.

Визнати недійсними: свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_14, видане 22 квітня 2008 року на ім'я ОСОБА_9 та свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, видане 16 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_1, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, видане 16 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_7, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, видане 16 грудня 2010 року на ім'я ОСОБА_2.

Скасувати державну реєстрацію права власності: ОСОБА_9 на жилий будинок з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району, проведену комунальним підприємством «Архітектор» Дубенської міської ради 27 травня 2008 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 22.04.2008 року за реєстровим №1-1656 за реєстраційним №22489291, номер запису: 180, в книзі:1; ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2 на 1/3 жилого будинку з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району Рівненської області, проведену 20 грудня 2010 року комунальним підприємством «Архітектор» Дубенської міської ради на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 16.12.2010 державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори ОСОБА_16

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. 22.01.2018 від відповідачів за первісним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надійшов відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнають, вважають їх безпідставними, надуманими, не підтвердженими жодними належними, достатніми та допустимими доказами, оскільки проживали і проживають у спірному житловому будинку, останній був колгоспним двором і вони у цьому будинку народились. Відтак, їм належить обов'язкова частка у спадковому майні. Зі смертю сестри стали колишніми членами сімї для позивачів (власників будинку), тому не втрачають право на проживання. Про те, що позивачі є власниками їх батьківського будинку, стало відомо тільки із позовної заяви.

7. 12.03.2018 від відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 надійшов відзив на позов, згідно якого просять відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю за його безпідставністю. Обґрунтовують тим, що на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Перебіг строку позовної починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Із відповіді на адвокатський запит №336 від 1 березня 2018 року вбачається, що згідно записів по господарської книги №5 с.Тараканів за 1977-1979 роки, житловий будинок №32 по вул.Ювілейній до 1979 року належав матері ОСОБА_14 ОСОБА_17 (голова господарства), ІНФОРМАЦІЯ_2. З 1980 року згідно по господарських книг с.Тараканів та до дня смерті власником (головою господарства) даного жилого будинку був ОСОБА_12. Згідно записів по господарських книг с.Тараканів даний будинок був віднесений до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Членами даного господарства були: голова сім"ї ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка - ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_6, мати ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_7. 27 вересня 1974 року ОСОБА_17 вибула із даного господарства, а 21 червня 1996 року померла. 4 вересня 1983 року ОСОБА_18 вибула до м.Рівне, а 30 травня 2010 року померла у 1994 році ОСОБА_4 вибув з даного господарства, а лише 21 квітня 2005 року заново прибув (був зареєстрований). ОСОБА_13 до дня смерті 15 грудня 1997 року була зареєстрована і проживала у цьому будинку з чоловіком ОСОБА_14 та сином ОСОБА_5. ОСОБА_12 до дня смерті 25 липня 2007 року, був зареєстрований і проживав у цьому будинку з зятем та сім'єю дочки ОСОБА_9 з 1999 року, ОСОБА_1, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані, але фактично там не проживали. Згідно довідки Тараканівського ліцею від 12.03.2018 ОСОБА_7 та ОСОБА_2 навчалися у Такаранівській ОСОБА_19 ступенів з 2005 року по 2014 рік, та з 1999 року по 2008 рік.

Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР ОСОБА_17 була виділена земельна ділянка під забудову площею 0,06 га на підставі рішення загальних зборів колгоспу "Прогрес" від 2 березня 1962 року і рішення засідання виконкому Тараканівської сільської ради 16.04.1962.

Спірний житловий будинок з по господарськими будівлями не був колгоспним двором сімї батьків позивачів, а отже і ніякої частки їм у ньому не належало, крім їх батька ОСОБА_14, який безпосередньо приймав участь у його будівництві разом із своїми батьками, а також сім'єю його рідної сестри ОСОБА_20 у 1962-1963 роках. Усі вони проживали у даному будинку до 1973 року, у тому числі ОСОБА_14 із дружиною та дітьми, та ОСОБА_20 із своєю сім'єю та дітьми. Саме тому, головою колгоспного двору за даними по господарської книги за 1977-1979 роки до 1980 року була його матір - ОСОБА_17.

Згідно свідоцтва про шлюб 16 травня 1965 року ОСОБА_14 одружився із ОСОБА_13. З даного часу вони стали проживати у житловому будинку ОСОБА_17. Там і народилися позивачі ОСОБА_21 ОСОБА_5 та їх сестра ОСОБА_18 Ні ОСОБА_13, ні ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_18 не приймали участі в будівництві будинку, а лише проживали у побудованому колгоспному дворі ОСОБА_17.

15 грудня 1997 року померла ОСОБА_13, а 12 березня 2002 року ОСОБА_14 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок №32 по вул. Ювілейній в с.Тараканів Дубенського району Рівненської області на підставі рішення №3/2 від 12 березня 2002 року. 25 липня 2007 року помер ОСОБА_14. Згідно довідки №766 від липня 2007 року з померлим постійно проживав лише ОСОБА_1, який був офіційно зареєстрований у будинку, а також з дочкою ОСОБА_9 та дітьми, з якими вели спільне господарство. Вони ж доглянули і поховали його за власні кошти. Після його смерті єдиним спадкоємцем за заповітом була його дочка, сестра позивачів - ОСОБА_9, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

30 травня 2010 року ОСОБА_9 померла. Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом спадкоємцями стали ОСОБА_1 - чоловік, та сини - ОСОБА_2 і ОСОБА_7 в рівних частках.

Посилання ОСОБА_4 на те, що після смерті ОСОБА_13, 15 грудня 1997 року відкрилася спадщина на 1/4 спірного житлового будинку господарськими будівлями є помилковим. Посилання на те, що після її смерті їх батько, ОСОБА_14 не претендував на спадкове майно після дружини абсолютно не відповідають дійсності. Дана обставина спростовується копією особистої заяви ОСОБА_14 про видачу йому майнового паю, як спадкоємцю, після смерті дружини ОСОБА_13, а також отриманої довідки на його імя 27 березня 2002 року про вартість земельної частки (паю), який належав померлій дружині. Саме на цю ж земельну ділянку, із незрозумілих підстав, визнав ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_13, ввівши суд в оману.

Посилання ОСОБА_4 на те, що він своєчасно прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_13 шляхом вступу у володіння спадковим майном, оформив своє право після її смерті також не відповідає дійсності. Так, згідно отриманої відповіді на запит зазначено, що на день смерті ОСОБА_13 з нею проживали її чоловік ОСОБА_14 та син ОСОБА_5. ОСОБА_4 вибув із даного господарства задовго до її смерті, а саме у 1994 році. Також збереглася довідка, яка видавалася чоловікові померлої ОСОБА_14 №750 від 1 грудня 1997 року про те, що після смерті ОСОБА_13 склад сім'ї становив ОСОБА_14 (чоловік) та ОСОБА_5 (син).

Таким чином, надаючи дані для суду у позовній заяві, які в подальшому, були покладені в основу рішення Дубенського міськрайонного суду від 1 грудня 2011 року визнаючи за ОСОБА_4 право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_13 на земельну частку (пай), ним, як позивачем, були дані завідомо недостовірні відомості відносно місця свого проживання, фактичного вступу у спадщину лише їх батьком ОСОБА_14, а також відносно кола усіх спадкоємців. Оскільки, на день смерті з померлою ОСОБА_13 проживав чоловік ОСОБА_14, який фактичне один і успадкував все належне їй майно, так як ніколи не відмовлявся від нього, після його смерті все належне йому майно перейшло дочці ОСОБА_9, а після її смерті було успадковане її чоловіком та дітьми, то вважають, що їх необхідно було залучити у цю справу як сторону, яка теж має право на спадкове майно.

Натомість, ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_5 дані обставини були свідомо замовчані. ОСОБА_5 була подана заява про повне визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Про існування даного рішення не знали до 22 лютого 2018 року, моменту отримання копії позовної заяви із додатками у цій справі.

ОСОБА_4 був зареєстрований у спірному господарстві до 1994 року. У 2005 році він був повторно зареєстрований у даному господарстві за згодою свого батька як одноособового власника вже на той час. Проте, фактично там проживав періодично по 1 -2 місяці у перервах між поїздками за кордон. З 2010 року припинив повністю періодичне проживання у цьому господарстві та став мешкати в м.Дубно по вул.Л.Українки,15, про що і сам вказує у позовній заяві.

ОСОБА_5 також був зареєстрований у господарстві і фактично проживав там лише до 2000 року. Після цього, одружився та переїхав проживати до батьків своєї дружини, а в подальшому до будинку в с.Мирогоща вул.Миру,44 Дубенського району Рівненської області. Усі ці роки ним отримуються довідки у Тараканівській сільській раді про даний факт, для отримання різного роду соціальної допомоги чи пільг для своєї сімї.

З часу вибуття з господарства батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не ставили питання про витребування нібито належної їм частки, як членам колгоспного двору у визначеному чинним законодавством порядку, а тому така вимога по минуванню 8 та 18 років є повністю безпідставною. Вони весь цей час знали про наявність свідоцтва про право власності на будинок у їх батька ОСОБА_14, про наявність заповіту на ім'я дочки ОСОБА_9 (особисто ознайомлювалися із його змістом у їх присутності), про успадкування ними майна після смерті ОСОБА_9 у 2010 році.

8. 28.03.2018 ОСОБА_4 подав заяву про уточнення зустрічних позовних вимог, згідно якої просив також визнати недійсним свідоцтво про право власності на жилий будинок з господарськими будівлями №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів, видане 12 березня 2002 року виконкомом Тараканівської сільської ради на ім'я ОСОБА_14 на підставі рішення виконкому Тараканівської сільської ради від 12 березня 2002 року №3/2 (а.с.63-64, т.2).

9. 25.04.2018 ОСОБА_1 подав відзив на уточнену заяву про збільшення зустрічних позовних вимог, згідно якого просив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на частку жилого будинку, скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачі весь цей час знали про наявність свідоцтва про право власності на будинок у їх батька ОСОБА_14, про наявність заповіту на імя дочки ОСОБА_9 (особисто ознайомлювалися із його змістом у їх присутності), про успадкування нами майна після смерті ОСОБА_9 у 2010 році. Особисто ознайомлюватися із змістом цих документів. Крім того, що позов є безпідставним, то й строк позовної давності збіг задовго до його предявлення.

У даному випадку позивачі і достовірно знали і могли довідатися про оформлення права власності на їх батька, оскільки постійно брали довідки у сільській раді для отримання субсидій і пільг про те, що зареєстровані, але фактично не проживають у господарстві свого батька ОСОБА_14, у подальшому його дочки ОСОБА_9, а потім і у його з синами будинку. Вони зверталися до державного нотаріуса на прийом після смерті дружини по минуванню 6 місяців, хоча заяв ніяких не подавали, та розуміли, що єдиними спадкоємцями після її смерті є її чоловік та її діти - відповідачі у цій справі.

10. 10.05.2018 від ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також від ОСОБА_1 надійшли заяви про обєднання позовів в одне провадження.

11.В судове засідання 29.05.2018 адвокат ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала заяву про застосування строків позовної давності.

12.В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити первісний позов за наявних доказів в матеріалах справи, в задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю і за пропуском строку позовної давності, та також стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

13. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитані як свідки підтримали відомості, викладені у позовінй заяві. ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_6 в судовому засіданні просили задовольнити зустрічний позов у повному обсязі, а в задоволенні первісного позову відмовити.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

14.Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковської О.Ю. від 03.01.2018 відкрито загальне позовне провадження по справі №559/2667/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування нимта призначено підготовче судове засідання (а.с.40, т.1).

15. Ухвалою судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Жуковської О.Ю. від 22.02.2018 відкрито загальне позовне провадження по справі №559/303/18 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на частку жилого будинку, скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок та призначено підготовче судове засідання(а.с.28, т.2).

16. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28.03.2018 зобовязано позивачів за зустрічним позовом доплатити судовий збір та засвідчити належним чином копії долучених до уточненої позовної заяви документів (а.с.79-80, т.2).

17. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 10.05.2018 справу № 559/2667/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування ним, обєднано в одне провадження із справою № 559/303/18 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на частку жилого будинку, скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок, та присвоєно справі номер № 559/2667/17, призначено підготовче судове засідання (а.с.98, т.2).

18. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29.05.2018 закрито

підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.76, т.1).

19. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16.11.2018 витребувано копію спадкової справи № 104 за 1999 рік, заведену після смерті ОСОБА_13, яка померла 15.12.1997 (а.с.214, т.1).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, є власником 1/3 частини житлового будинку №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів,Дубенського району, Рівненської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка померла 30.05.2010 (а.с.12-14, т.1).

21. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, є власником 1/3 частини житлового будинку №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів,Дубенського району, Рівненської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка померла 30.05.2010 (а.с.15-16, т.1).

ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_11, є власником 1/3 частини житлового будинку №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів,Дубенського району, Рівненської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка померла 30.05.2010 (а.с.18-19, т.1).

23. Згідно довідки про склад сімї №1502 від 30.11.2017, виданої головою Тараканівської сільської ради ОСОБА_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані у будинку, але не проживають (а.с.24, т.1).

24. Згідно актів про не проживання від 01.06.2017, 29.06.2017, 22.08.2017, 24.10.2017, 21.11.2017 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проживають ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.25-29, т.1).

25. Із відповіді голови Тараканівської сільської ради №336 від 01.03.2018 вбачається, що згідно записів по господарської книги №5 с.Тараканів за 1977-1979 роки, житловий будинок №32 по вул.Ювілейній до 1979 року належав матері ОСОБА_14 ОСОБА_17 (голова господарства), ІНФОРМАЦІЯ_2. З 1980 року згідно по господарських книг с.Тараканів та до дня смерті власником (головою господарства) даного жилого будинку був ОСОБА_12. Згідно записів по господарських книг с.Тараканів даний будинок був віднесений до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Членами даного господарства були: голова сімї ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, дружина - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, дочка - ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_6, мати ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.37, т.2).

26. Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР ОСОБА_17 була виділена земельна ділянка під забудову площею 0,06 га на підставі рішення загальних зборів колгоспу "Прогрес" від 02 березня 1962 року і рішення засідання виконкому Тараканівської сільської ради 16.04.1962 (а.с.38, т.2).

27. 17.12.1997 померла ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ГЮ №030848. Спадщину після її смерті прийняв чоловік ОСОБА_14, звернувшись із заявою до Другої Дубенської нотаріальної контори, згідно Спадкової справи №104. Інші особи із заявами на прийняття спадщини не звертались (а.с.220-224, т.1).

28. Згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Тараканівської сільської ради від 12.03.2002 №3/2, житловий будинок з господарськими будівлями №32 по вул. Ювілейна в с.Тараканів, Дубенського району Рівненської області належить ОСОБА_14 (а.с.195, т.1).

29. 25.07.2007 помер ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №041811. Спадщину після його смерті на підставі заповіту прийняла ОСОБА_9, що підтверджується спадковою справою №33. Згідно заповіту від 31.05.2001 ОСОБА_12 заповів житловий будинок з надвірними будівлями та земельний пай ОСОБА_9 22.04.2008 ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_14, а саме: на житловий будинок №32 по вул. Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району Рівненської області. В матеріалах спадкової справи відсутні заяви від інших осіб на прийняття спадщини, але наявна копія паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_4, а також довідка управління Держкомзему в Дубенському районі видана від 02.03.2011 №490, видана ОСОБА_4 про визначення грошової оцінки землі, довідка Тараканівської сільської ради від 06.11.03 про те, що померлий ОСОБА_12 проживав з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14, однією сімєю (а.с.185-211, т.1).

30. Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 26.06.2018 скасовано рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01.12.2011, ОСОБА_4 відмовлено в позові до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що ОСОБА_14 прийняв спадщину після своєї дружини ОСОБА_13 повністю, в подальшому його дочка також прийняла спадщину повністю, а після її смерті її чоловік і діти (а.с.81-82, т.1).

31. З показів свідків встановлено:

Свідок ОСОБА_16 показала, що як державний нотаріус видавала свідоцтво після смерті батька дочці, а потім після смерті дочки її дітям. Що зверталися після смерті батька, памятає лише ОСОБА_9, щоб звертались ОСОБА_13 не памятає.

Свідок ОСОБА_23 показав, що на даний момент ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не проживають у будинку 32 на вул.Ювілейна у с.Тараканів. Сам він проживає у Тараканові з 2003 року. Сергій приїжджав з-за кордону і періодично проживав там, а ОСОБА_5 не проживав, але інколи бував там. Як мешканця, ОСОБА_4 перестав бачити у будинку після смерті ОСОБА_9 Брати приїжджали інколи на свята або трагічні події.

Свідок ОСОБА_24 показав, що ОСОБА_1 доглядав батька ОСОБА_4, проживає давно в будинку. Сини ОСОБА_4 приїжджали в гості, але там не жили. Поки сестра з чоловіком там жили, то ОСОБА_4 в будинку не жили. За життя батька та матері вони приймали участь у будівництві гаража. Дочка ОСОБА_25 із сімєю перебралась жити в будинок після смерті матері.

Свідок ОСОБА_26 показала, що вона народилась у тому будинку і до 7 років там жила. Сергій та Володимир, а також вона приїжджали до ОСОБА_9 в гості. Як померла ОСОБА_13 з нею проживав її чоловік ОСОБА_14, сини проживали періодично. Після смерті батька ОСОБА_27 в будинку проживала ОСОБА_9 з сімєю. Про існування заповіту знала, і знали про те, що будинок ОСОБА_14 заповів ОСОБА_9 брати ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Сергій та Володимир після смерті сестри ОСОБА_9 в будинку не проживають, бо проживають із своїми сімями, але приходять в гості.

Свідок ОСОБА_28 показав, що знає ОСОБА_9 з 1990 х років, а ОСОБА_28 троюрідні брати. Живе в одному селі і знає достовірно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 жили в Тараканові по вул.Ювілейна з липня 1999 року, доглядали та поховали батьків. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_25 в будинку не живуть. Коли приїздив до ОСОБА_1, приблизно два рази на місяць, то ОСОБА_5 там не бачив ні разу.

Свідок ОСОБА_8 показав, що частий гість у ОСОБА_2, але ОСОБА_4 та ОСОБА_5 там давно не бачив. Колись вони там жили, але зараз не живуть. Сергій живе в Дубно, а ОСОБА_5 в Мирогощі. Що вони мають претензії до будинку чув ще десь 7 років тому.

Свідок ОСОБА_29 показав, що на даний час в будинку живуть ОСОБА_1 та його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_29. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 там не живуть після смерті батька.

Свідок ОСОБА_30, колишня дружина ОСОБА_4, показала, що одружились в 1993 році, а розлучились в 2001. Сергій багато часу приділяв своєму батьку, постійно їздив допомагати по господарству. На той час в будинку жили свекор, свекруха та брат ОСОБА_5. Після смерті свекрухи в будинку жили батько та ОСОБА_5. Після розлучення чоловік пішов жити на Ювілейну, 32, проте скільки він там жив не відомо, а до того жили на квартирі через дорогу.

Свідок ОСОБА_31 показав, що виріс разом з ОСОБА_5. В 1987 році закінчили школу, після школи пішли вчитись в училище, потім в армію і повертались завжди у батьківську хату. Також вони їздили на заробітки. Поки жив ближче, то бачив там будівництво: сини допомагали будувати хлів та гараж, сімю ОСОБА_1 не бачив. Як померла мама, в будинку жив ОСОБА_4 і доглядав хазяйство, ОСОБА_31 там не було вони жили в Рівному. ОСОБА_32 приїхала жити в Тараканів через 2-3 роки після смерті матері. Володимир, як одружився вдруге, то не довго пожив у батьківській хаті і пішли жити до матері дружини, а потім на зйомну квартиру. Сергій жив у тещі в Тараканові. Поки були живі батьки, їх бачив там постійно. В 2017-2018 вже їх не бачив там, а до 1999 бачив дуже часто.

Свідок ОСОБА_33 показала, що в 1969 році одружилась з рідним братом ОСОБА_14 Була хороша, дружня родина. В будинку і їх сімя мала частку, але ніколи не претендували на неї. В 1990-1991 роках там жили брат чоловіка, його дружина і їх троє дітей. ОСОБА_32 вийшла заміж перша, потім одружився ОСОБА_4,а потім ОСОБА_8. ОСОБА_25 пішла вчитись в Рівне, там залишилась, отримала квартиру. Хлопці як одружились то проживали спочатку, а потім ОСОБА_4 пішов у зяті, але згодом повернувся додому, ОСОБА_8 після першого шлюбу теж повернувся додому. За життя ОСОБА_14 і ОСОБА_31 чула, що хата буде хлопцям, а квартира ОСОБА_32.

Свідок ОСОБА_34 показала, що ОСОБА_14 проживали у батьківській хаті до одруження, потім повернулись знову додому. Були на заробітках, тому проживали там періодично. ОСОБА_32 з сімєю повернулась жити в будинок у 1999 році, там тоді жив ОСОБА_8 з батьком. Чи жив там ОСОБА_4 на той час не памятає. Все будували батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та вони. Постійно проживала і доглядала батька ОСОБА_32 з сімєю, і як співвласник з братами. Про заповіт нічого не знала. Паями користувались ОСОБА_4 і ОСОБА_5, їм ОСОБА_1 дав, про це їй вони самі говорили.

V. Оцінка Суду.

32. Відповідно до положень статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

33. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

34. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

35. Зазначені норми процесуального права узгоджуються із положеннями статті 20 Цивільного кодексу України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

36. З іншої сторони, Суд звертає увагу, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

37. Важливим є те, що, в даних правовідносинах на позивача, як за первісним позовом, так і за зустрічним, покладається обовязок довести наявність підстав для задоволення позовних вимог, про що повинні надати докази, при цьому, відповідач має зустрічний обовязок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень і спростовують відповідні вимоги.

38. За позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування ним, доведено те, що відповідачі у спільному будинку позивачів №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів, Дубенського району, Рівненської області не проживають, їх особистого майна там немає.

39. За позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на частку жилого будинку, скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок, позивачами не доведено факт неправомірного набуття права власності на будинок №32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів, Дубенського району, Рівненської області ОСОБА_5, а згодом набуття права власності ОСОБА_9 в порядку спадкування після смерті батька та набуття права власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

40. Згідно записів по господарської книги №5 с.Тараканів за 1977-1979 роки житловий будинок №32 по вул.Ювілейній до 1979 року належав матері ОСОБА_14 ОСОБА_17 (голова господарства), ІНФОРМАЦІЯ_2. З 1980 року згідно по господарських книг с.Тараканів та до дня смерті власником жилого будинку був ОСОБА_12. Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР ОСОБА_17 була виділена земельна ділянка під забудову площею 0,06 га на підставі рішення загальних зборів колгоспу "Прогрес" від 2 березня 1962 року і рішення засідання виконкому Тараканівської сільської ради 16.04.1962. Таким чином, спірний житловий будинок з по господарськими будівлями не був колгоспним двором сім"ї батьків ОСОБА_4, ОСОБА_5, а отже частка у майні колгоспного двору належала лише батьку - ОСОБА_14, який безпосередньо приймав участь у його будівництві разом із своїми батьками. Головою колгоспного двору за даними по господарської книги за 1977-1979 роки до 1980 року була його матір - ОСОБА_17.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

41.Як вбачається із досліджених судом доказів, ОСОБА_14 12.03.2002 оформив на себе право власності на спірний житловий будинок. Після смерті ОСОБА_13 у 1997 році матері позивачів за зустрічним позовом, вони не звертались із заявами про прийняття спадщини, знаючи, що їм належить право на спадщину після смерті матері. Спадщину в повному обсязі прийняв лише її чоловік ОСОБА_14 Не звернулись із заявою про прийняття спадщини і після смерті батька ОСОБА_14 у 2007 році, а також фактично спадщину не прийняли, оскільки з померлим не проживали, що підтвердилось в судовому засіданні зібраними доказами та показами свідків. Спадщину за заповітом правомірно та своєчасно прийняла ОСОБА_9 А після смерті ОСОБА_9 спадщину правомірно прийняли її чоловік та діти.

42.Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України)

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

43.Таким чином, суд приходить до висновку, що перебіг строку позовної давності для звернення до суду за належною часткою будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почався з моменту оформлення на себе права власності їх батьком ОСОБА_14 на спірний житловий будинок 12.03.2002. При цьому, сини не довели суду, що вони не знали і не могли знати хто є власником будинку. ОСОБА_35 знали про існування заповіту на імя сестри на майно батька, що підтвердили свідки в судовому засіданні. Також у позовній заяві ОСОБА_35 посилаються на рішення Дубенського міськрайонного суду від 1 грудня 2011 poку у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_13 , згідно якого право власності на земельний пай було оформлено на ОСОБА_4 і протягом 2012-2018 років він користувався ним. В матеріалах спадкової справи разом із заповітом наявні документи ОСОБА_4 Тобто, переоформленням спадкових прав цікавився і не міг не знати на кого оформлено будинок, про що й свідчить той факт, що до участі у справі ОСОБА_1 та його синів залучено взагалі не було. Вказане рішення 26.06.2018 скасовано Апеляційним судом Рівненської області.

44.Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питані тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строк позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

45. Таким чином, задовго до дня звернення до суду із зустрічною позовною заявою 21.02.2018 спливли строки позовної давності для ОСОБА_4 та ОСОБА_5, заява про застосування строків позовної давності підлягає до задоволення. Не може бути визнано право власності на частину будинку за ОСОБА_4 та ОСОБА_5, тому свідоцтва про право на спадщину не можуть бути визнані судом недійсними, а державна реєстрація права власності не підлягає скасуванню.

47. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

ВСУ правова позиція у справі № 6-709цс16 вказує на те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

48. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 на праві приватної власності належить по 1/3 частині житлового будинку 32 по вул.Ювілейна в с.Тараканів Дубенського району Рівненської області, необхідно усунути перешкоди у користуванні даним житлом шляхом визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

49. Виходячи з вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає, що первісний позов необхідно задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

50. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги за первісним позовом, то судовий збір у розмірі 1920 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивачів та інші судові витрати, підтверджені квитанціями (а.с.234, т.1) у розмірі 3000 грн. підлягають стягненню з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1

З цих підстав, керуючись статтями 3-5, 7, 10, 13, 19, 139, 141, 258, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування ним, - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у користуванні житловим будинком № 32 по вул. Ювілейній в с. Тараканів Дубенського району Рівненської області шляхом визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на частку жилого будинку, скасування державної реєстрації права власності на жилий будинок відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн. витрат на правову допомогу та 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_7 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачі за первісним позовом, відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_15, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_16, НОМЕР_1; ІН НОМЕР_2; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_17, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_16, паспорт МЮ158518, ІН НОМЕР_3; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_18, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_19, НОМЕР_4, ІН НОМЕР_5.

Відповідачі за первісним позовом, позивачі за зустрічним позовом: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_20, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_21, НОМЕР_6; ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_22, НОМЕР_7.

Повний текст судового рішення складено 10.01.2019.

Суддя: