провадження № 22-ц/824/4405/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, треті особи - ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила визнати неправомірними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо погашення позачергово уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» - ОСОБА_5 кредиторських вимог Національного банку України на загальну суму 194 401 983, 78 грн., які обліковуються в реєстрі ПАТ «Банк Камбіо» у 7-й черзі; - визнати за ОСОБА_3 першочергове право на отримання погашення своїх вимог, як кредитора 4-ої черги за рахунок коштів, які надійшли від погашення облігацій внутрішньої державної позики код: НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_2; НОМЕР_5 на відміну від кредитора Національного банку України, вимоги якого включені до 7-ої черги; - зобов'язати Національний банк України повернути до ліквідаційної маси ПАТ «Банк Камбіо» безпідставно отримані кошти, що надійшли від ПАТ «Банк Камбіо».

У січні 2019 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити суб'єктам державної реєстрації вносити відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи щодо ПАТ «Банк Камбіо».

Заява обґрунтована тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вичерпав усі правові механізми, встановлені законом, на продовження процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо», тобто останній буде ліквідований до початку розгляду справи. Беручи до уваги предмет позовних вимог щодо перерахування коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до ПАТ «Банк Камбіо», а також ліквідацію останнього, це призведе до порушення майнових прав позивача. Враховуючи те, що процедура ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» розпочалася з 02 березня 2015 року і тривала до 01 березня 2016 року, потім двічі продовжена з 01 березня 2017 року по 01 березня 2018 року та з 30 лютого 2018 року по 01 березня 2019 року у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб більше не існує правового механізму щодо продовження строку ліквідації банку, що передбачено ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду. Оскільки банк знаходиться в стані ліквідації та не здійснює жодної господарської діяльності, його права та інтереси не будуть обмежені чи порушені.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на докази та фактичні обставини справи, не застосовано норми законодавства, характерні для зазначених правовідносин. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вичерпав усі правові механізми на продовження процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо». У зв'язку з цим, існує реальна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі. Захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, сприятиме фактичному виконанню судового рішення та не порушуватиме інтересів учасників справи та інших осіб. Заборона суб'єктам державної реєстрації вносити відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи у разі задоволення позову забезпечить виконання ПАТ «Банк Камбіо» взятих на себе зобов'язань перед позивачем шляхом повернення ліквідаційної маси ПАТ «Банк Камбіо» безпідставно отриманих коштів, які є достатніми для задоволення акцептованих вимог четвертої черги кредиторів у порядку, визначеному законодавством, і, як наслідок, повернення позивачу належних їй грошових коштів у сумі 12 247 584 грн. 68 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» вказує на те, що у разі задоволення заяви, суд фактично заборонить дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, спрямовані на виконання передбачених законом функцій Фонду щодо ліквідації неплатоспроможного банку.

У відзиві на апеляційну скаргу Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зазначає, що законодавцем визначено порядок здійснення ліквідаційної процедури, дотримання якого є обов'язковим усіма учасниками. При цьому, наявність судових спорів законодавцем не визначено підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації припинення банку як юридичної особи, що свідчить про те, що вжиття заходів забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб суперечить чинному законодавству та фактично є втручанням в компетенцію реєстратора. Вжиття даного заходу забезпечення позову матиме наслідком зупинення ліквідації банку, унеможливить реалізацію Фондом своїх повноважень щодо виведення банку з ринку. Крім того, жоден з реєстраторів не є відповідачем у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Національний банк України зазначає, що процедура внесення записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців входить до комплексу повноважень, що здійснюються Фондом та Національним банком України в межах процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Обсяг вимог по забезпеченню позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а забезпечення позову фактично унеможливить закінчення ліквідації ПАТ «Банк Камбіо».

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначений позивачем вид забезпечення позову не стосується заявлених позовних вимог та перешкоджає господарській діяльності.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз'яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_3 вказує на те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації вносити відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи щодо ПрАТ «Банк Камбіо» забезпечить виконання рішення у справі та унеможливить порушення майнових прав позивача. Позивач вважає, що забезпечення позову у такий спосіб не буде обмежувати чи порушувати права банку, оскільки останній знаходиться у стані ліквідації та не здійснює жодної господарської діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

У статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, фактично призведе до втручання у діяльність Фонду гарантування вкладів, оскільки останній не зможе здійснювати повноваження, визначені ст. 48-53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на ч. 5 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вичерпав усі правові механізми на продовження процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо».

В той же час, згідно ч. 5 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Отже, вказана стаття передбачає можливість продовжити строк ліквідації банку. Станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, всупереч доводам апелянта ліквідація банку продовжена до 2020 року, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/22-kambio).

Крім того, відповідно до ч. 16 ст. 17 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для державної реєстрації припинення банку у зв'язку з прийняттям рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку подається рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку.

Отже, у разі заборони суб'єктам державної реєстрації вносити відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи, буде порушено процедуру ліквідації банку та права Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та інших осіб, зокрема, кредиторів банку.

Також, забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем фактично матиме наслідки аналогічні тим, що були б викликані забороною Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти дії направлені на реєстрацію припинення юридичної особи - Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», що є недопустимим в силу вимог ч. 6 ст. 150 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації вносити відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи щодо ПрАТ «Банк Камбіо» позивач вказує, що такі заходи унеможливлять порушення майнових прав позивача.

В той же час, ні позовна заява, ні матеріали цивільної справи не містять будь-яких обґрунтувань порушень майнових прав позивача, як і не містять ідентифікації самих майнових прав та підстав їх виникнення.

Так, в своїй позовній заяві позивач зазначає, що вона є клієнтом банку. Проте, жодних доказів зазначеного твердження матеріали справи не містять, як і не містять відповідних посилань на докази, які б давали позивачу підстави вважати себе клієнтом банку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності в позовній заяві обґрунтування наявності майнового права у позивача, відсутності ідентифікації самого права, за захистом якого позивач звертається до суду, не дає можливості вважати, що зазначене право буде неможливо реалізувати у разі задоволення позову, що є окремою підставою до відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскаржуючи ухвалу суду, ОСОБА_3 вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на докази та фактичні обставини справи, не застосовано норми законодавства, характерні для зазначених правовідносин, що свідчить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Однак, заявник не зазначила у чому полягає невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що суд першої інстанції по суті дійшов вірного висновку про відсутність підстав до вжиття заходів забезпечення позову, на яких наполягала позивач, підстав до скасування зазначеного судового рішення через порушення норм процесуального права, в тому числі і не вмотивованість ухвали, відсутність посилань на докази та фактичні обставини справи, немає.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 січня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.