№ 317/206/18
№/п 2/317/24/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ачкасова О.М.

при секретарі Кузіній Л.Х.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Долинської обєднаної територіальної громади Запорізького району Запорізької області в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Долинської обєднаної територіальної громади Запорізького району Запорізької області в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що після смерті 29.09.2016 року, батька неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_4, відкрилася спадщина у вигляді: 51/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою: с. Високогірне, вул. Садова 9, Запорізького району, Запорізької області; земельної (присадибної) ділянки, розташованої за адресою: с. Високогірне, вул. Садова 9/2, Запорізького району, Запорізької області; зброї; грошових вкладів, які знаходяться на зберіганні в ПАТ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк».

ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, як син померлого. Крім нього, спадкоємцем першої черги є матір померлого ОСОБА_5 Заповіту померлий не залишав. ОСОБА_2, прийняв спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_4 у встановленому законодавством порядку, шляхом звернення до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3, з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом. Нотаріусом було заведено спадкову справу. При оформленні спадкових прав, нотаріусом встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину не виявляється можливим, оскільки нотаріальна форма договору купівлі-продажу спірного житлового будинку дотримана не була, договір купівлі-продажу є недійсним, у звязку із чим позивачка, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, була вимушена звернутися до суду із позовом.

Позивачка у судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та підтримку позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджався своєчасно та належним шляхом, від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без представника позивача, заперечення по справі відсутні.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи попереджалась своєчасно та належним шляхом, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю третьої особи, заперечення по справі відсутні.

Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не зявились.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть серії I-ЖС №365272, виданого 03.10.2016 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, встановлений факт смерті 29.09.2016 року ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений актовий запис № 1007.

Згідно свідоцтва про народження І-ЖС №113438 від 27.12.2002 року, виданого Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, померлий ОСОБА_4 зазначений батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а матірю є ОСОБА_1.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується копією спадкової справи №141/2016 р.

Мати померлого - ОСОБА_5, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується копією спадкової справи №141/2016 до майна померлого 29 вересня 2016 року ОСОБА_4.

Між ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спадкового майна, після смерті ОСОБА_4, за яким неповнолітньому ОСОБА_2 переходить: 51/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою: с. Високогірне, вул. Садова 9, Запорізького району, Запорізької області та земельна ділянка №2, площею 0,1157 га, розташована за адресою: с. Високогірне, вул. Садова 9, Запорізького району, Запорізької області, що підтверджується копією договору про поділ спадкового майна від 03.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №4414.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 31.10.2018 року у якості відповідача було залучено Долинську обєднану територіальну громаду Запорізького району Запорізької області, у звязку зі смертю первісного відповідача ОСОБА_5, факт смерті якої підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №414719 від 02.02.2018 року.

Відповідно до довідки №2036/02-01-26 від 21.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_4, який помер 29 вересня 2016 року, був зареєстрований і проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з колишньою дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2

Померлому ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1157 га, яка розташована на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в с. Високогірне по вул. Садова 9/2, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП07503982.

Померлому ОСОБА_4 на праві приватної власності належали 51/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою: с. Високогірне, вул. Садова 9, Запорізького району, Запорізької області, що підтверджується Договором №4140.К купівлі-продажу від 08 жовтня 1996 року, зареєстрованого на Запорізькій Регіональній Біржі Нерухомості, про що зроблено запис в «Журналі реєстрації угод з купівлі-продажу нерухомості».

Крім того, право власності померлого ОСОБА_4 на 51/100 частини вищезазначеного будинку також підтверджується Технічним паспортом на квартиру 2 в житловому будинку 9 по вул. Садова в с. Високогірне, Запорізького району, Запорізької області, в якому померлий ОСОБА_4 зазначений власником.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат» у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1585/02-31 від 20.11.2017 року, виданої приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2 було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 у звязку з тим, що нотаріальна форма договору купівлі-продажу спірного житлового будинку дотримана не була, тому договір купівлі-продажу є недійсним та не може бути прийнятий нотаріусом.

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».

Договір купівлі-продажу спірного житлового будинку №4140.К від 08.10.1996 року, зареєстрований на Запорізькій регіональній біржі нерухомості», був укладений згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що діяв у той час.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно до ст. 1299 ЦК України: якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Як розяснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши спадщину, не здійснив її державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що обєкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Таким чином, на підставі викладених фактів та наданих доказів, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за ОСОБА_2 право власності на 51/100 частину житлового будинку, що розташований за адресою вул. Садова 9, с. Високогірне, Запорізького району Запорізької області, та земельну ділянку, яка розташована за адресою: вул. Садова 9/2, с. Високогірне, Запорізького району Запорізької області

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 200, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 204, 328, 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, код ІПН: НОМЕР_1) право власності на 51/100 частину житлового будинку, що розташований за адресою: с. Високогірне, вул. Садова 9, Запорізького району Запорізької області.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, код ІПН: НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Високогірне, вул. Садова 9/2, кадастровий номер: :17:001:0011, площею 0,0729 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01.04.2019 року.

Суддя: О.М. Ачкасов