ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Харків

Справа № 644/3800/18

Провадження № 22-ц/818/598/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

Представник відповідачів: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Горчаковою О.І.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, усунення від права спадкування за законом та про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив встановити факт, що він проживав однією сім'єю з ОСОБА_6 з січня 2000 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5; усунути відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6; визнати за ним право власності на 55/200 частин житлового будинку з надвірними будівлям по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з січня 2000 року проживав однією сім'єю з ОСОБА_6 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, яка була власницею 55/200 частин житлового будинку з надвірними будівлям по АДРЕСА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2009 року, право власності зареєстроване у державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Вказує, що ОСОБА_6 за час їх спільного проживання та по день смерті неодноразово знаходилось на стаціонарному лікуванні, з моменту перенесеного у 2009 році інфаркту міокарду вона стала потребувати сторонньої допомоги та догляду, сама себе обслуговувати не могла, згодом перестала виходити за межі будинку, у зв'язку з чим позивач за нею доглядав, годував, купував ліки, продукти, побутову техніку в будинок, одежу, возив в медичні установи, сплачував комунальні платежі, ремонтував і доглядав будинок та прибудинкову територію. Відповідачів свою чергу ніколи не доглядали та не піклувалися про ОСОБА_6, не допомагали, не відвідували ні вдома, ні у лікарнях, не допомагали матеріально.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_6 він та його діти займалися організацією похорону та поминок, тоді як відповідачі не відвідували її, не доглядали, не цікавилися її самопочуттям і станом здоров'я та не надавали жодної допомоги. Спадкодавець заповіту не залишила, позивач продовжив проживати до 10.05.2018 року в її будинку до моменту, поки ОСОБА_7 не зламала замки та не вселилася до будинку і не вигнала позивача, чим порушила його права.

Вважає, що відповідачів слід усунути від спадщини, оскільки вони ухилялися від надання допомоги померлій, яка в силу свого похилого віку та стану здоров'я знаходилась у безпорадному стані, що підтверджується виписками та довідками з лікарень. Встановлення факту постійного проживання необхідне позивачу для прийняття спадщини.

У відзиві на позов представник відповідачів просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та того, що ОСОБА_6 знаходилась у безпорадному стані. Відповідачі спілкувалися з померлою, інколи приїздили у гості, допомагали по господарству та ОСОБА_4 з ОСОБА_3 були присутні на її похованнях.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав однією сім'єю з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з січня 2000 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5.

Усунуто ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 від прав спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 55/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення суду першої інстанції мотивоване нормами цивільного законодавства та тим, що підтверджено факт постійного проживання однією сім'єю позивача з ОСОБА_6 на день її смерті та те, що вона потребувала постійної допомоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник відповідачів ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині усунення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнання за ОСОБА_1 права власності на 55/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Та просив судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4125 грн. покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є необґрунтованим, незаконним, прийнятим з порушенням застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_6 була рідною сестрою ОСОБА_2 та рідною тіткою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 За час життя відповідачі постійно до дня смерті спілкувалися по телефону із ОСОБА_6, підтримували з нею відносини та нормальні дружні стосунки, проте, в силу віддаленості місця проживання рідко бачились. Між тим, донька ОСОБА_4 - ОСОБА_9 кожне літо та осінь , починаю чи з 2000 року приїздила до померлої та допомагала по господарству, готувала їжу, клеїла шпалери тощо.

Зазначає, що ОСОБА_6 про стан свого здоров'я сестрі розповідала, проте, у безпорадному стані не перебувала, сама про себе піклувалась, мала можливість рухатись та допомоги зі сторони відповідачів не просила.

Вважає, що виписки з лікарні також не підтверджують знаходження спадкодавця у безпорадному стані та нічим не доведено ухилення відповідачів від надання їй допомоги. Тому, суд вийшов за межі позовних вимог та невірно застосував положення ст.1259 ЦК України, яка встановлює право отримання спадщини разом із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування та взагалі усунув відповідачів від права на спадщину. При цьому, рішення суду не містить посилання на відповідні медичні документи та базується лише на показаннях свідків.

У відзиві на апеляційну скарги ОСОБА_1 просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_5 на рішення суду першої інстанції та покласти витрати по сплаті судового збору на відповідачів. В обґрунтування відзиву посилається на те, що відповідачі не приїздили до ОСОБА_6, яка була похилого віку та хворіла тяжкою хворобою, тобто перебувала у безпорадному стані, ухилялися від надання їй допомоги, та прохання за телефоном відвідати ОСОБА_6 ніхто не приїздив. Зазначає, що пенсія померлої була невеликою, недостатньою для її лікування, у зв'язку з чим позивач зі своїми родичами допомагав їй грошовими коштами.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині усунення відповідачів від права спадкування та визнання за позивачем права власності на спірні 55/200 частин будинку, тому в іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга в оскаржуваній частині підлягає задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 була власницею домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.02.2009 року (т.1 а.с.31,54-56).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії НОМЕР_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 82 років ( т. 1 а.с. 30). Померла ОСОБА_6 постійно до дня її смерті проживала у будинку АДРЕСА_1.

Як встановлено судовим розглядом і не оспорювалось сторонами, позивач дійсно проживав у вказаному будинку зі спадкодавцем та вів спільне господарство.

Після смерті ОСОБА_6, яка не склала заповіту, відкрилась спадщина на її майно та в Четвертій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 185/2018.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що ОСОБА_6 періодично перебувала на стаціонарному лікуванні. Між тим, доказів того, що ОСОБА_6 перебувала у безпорадному стані до своєї смерті, матеріали справи не містять.

Згідно частини п'ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Так, зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Тлумачення частини п'ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Разом з тим, в порушення приписів норм процесуального права щодо обов'язку доказування і подання доказів, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що спадкодавець потребував допомоги, а відповідачі ухилялися від виконання обов'язку забезпечувати підтримку та допомогу ОСОБА_6

Посилання позивача на виписки з лікарень, долучених до справи, свідчать лише про наявність у померлої ОСОБА_6 захворювань; їх рівень тяжкості, який би свідчив про безпорадний стан спадкодавця, з матеріалів справи не вбачається.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Доказів свідомого умисного ухилення відповідачів від свого обов'язку щодо утримання померлої ОСОБА_6 матеріали справи не містять, про це свідчать лише доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу. В оскаржуваному рішення суду також не вказано жодних доводів відносно такого ухилення відповідачів. Позивачем також не доведено, що особисто ОСОБА_6 прохала допомоги у відповідачів та їй було відмовлено у наданні такої.

Встановивши, що відсутні умови, передбачені частиною п'ятою статті 1224 ЦК України для усунення відповідачів від права на спадкування за законом, суд зробив неправильний висновок про задоволення позову в цій частині.

Розглядаючи по суті даний спір, дослідивши докази, надані сторонами, колегія суддів не знаходить підстав для висновку про наявність умисних, винних дій з боку відповідачів, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а той факт, що відповідачі не спілкувалась чи то рідко спілкувались з ОСОБА_6 не є підтвердженням таких дій.

Таким чином, апеляційний суду приходить до висновку про відсутність правових підстав, в розумінні ч. 3 ст. 1224 ЦК, для усунення відповідачів від права на спадкування.

На підставі цього, не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спірну 55/200 частину будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належним чином не з'ясував усіх обставин справи у їх сукупності, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення вказаних позовних вимог.

За змістом ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Тому, слід стягнути судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 5182 (п'ять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 78 коп. по 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн.. 59 коп. кожному.

Решту сплаченого судового збору в сумі 10365 (десять тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 56 коп., повернути відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 3455 (три тисячі чотириста п'ятдесят п'ять) грн.. 19 коп. кожному, які були сплачені згідно квитанцій № 0.0..1 та № 0.0..1 від 6 грудня 2018 року із Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2018 року - в оскаржуваній частині скасувати.

У задоволенні позовних вимог про усунення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 від прав спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 та визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права власності на 55/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 - відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалось.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_2, РНОКППНОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 5182 (п'ять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 78 коп. по 1727 (одна тисяча сімсот двадцять сім) грн.. 59 коп. кожному.

Решту сплаченого судового збору в сумі 10365 (десять тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 56 коп., повернути відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 3455 (три тисячі чотириста п'ятдесят п'ять) грн.. 19 коп. кожному, які були сплачені згідно квитанцій № 0.0..1 та № 0.0..1 від 6 грудня 2018 року із Державного бюджету України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 18 січня 2019 року