Справа № 226/2993/18

Провадження № 2/226/51/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 16.01.2009 року по 26.11.2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення сімейних стосунків залишилася проживати разом з нею. Відповідач з березня 2014року з донькою не спілкується, життям дитини, її розвитком, станом здоровя не цікавиться, повністю усунувшись від виховання і матеріального забезпечення дитини. Зазначаючи на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, не приділяє уваги забезпеченню інтересів дитини, позивачка просить суд позбавити його батьківських прав щодо доньки.

В судовому засіданні позивачка, обґрунтовуючи вимоги викладеними в позовній заяві обставинами, позов підтримала і просила суд його задовольнити. В якості аргументів, що свідчать про доцільність прийняття такого рішення, зазначала умисне небажання відповідача виконувати свої батьківські обовязки, дбати про дитину, опікуватися її долею, що негативно впливає на психологічний стан дитини та її самоусвідомлення. Вказувала на те, що вона має іншу сімю, в якій, крім спільної з відповідачем доньки, зростає ще двоє малолітніх дітей. Ні вона, ні її чоловік будь-яких перешкод для спілкування з донькою відповідачу не створювали. Після припинення з відповідачем сімейних стосунків судом на її користь були стягнуті з відповідача аліменти на утримання дитини, проте аліменти за відповідача деякий час платив їй його батько, так як відповідач нехтував своїм обовязком щодо матеріального забезпечення дитини, а його батько хотів вберегти сина від кримінальної відповідальності за це. З моменту утворення іншої сімї всю відповідальність за виховання та матеріальне забезпечення дитини взяв на себе її теперішній чоловік, якого донька вважає своїм батьком, так як свого біологічного батька вона вже забула.

Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду у спосіб, визначений процесуальним законом, в тому числі шляхом розміщення виклику на веб-сайті судової влади, до судового засідання не зявився, відзиву на позов суду не надав, що надає суду підстави зі згоди позивача для здійснення заочного судового розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи - служби у справах дітей та сімї Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, до судового засідання також не прибув, надав суду клопотання про залучення до справи висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши докази у справі та надавши їм юридично-правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у юридичному шлюбі з 2009 по 2013роки. Рішенням Димитровського міського суду від 26.11.2013року їх шлюб розірвано (а.с.19-20).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилася у м.Димитров, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-НО №251214, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області (а.с.9).

Згідно наданих суду матеріалів, дитина ОСОБА_3 з 01.09.2014 по 17.09.2018 жила і навчалася в м.Мирноград Донецької області, відвідувала ЗОШ I III ступенів №5 ім. В. Доценка. 17.09.2018 дитина була відрахована зі школи у звязку з переїздом до м.Києва (а.с.22). Згідно письмової інформації з ЗОШ №5, на час навчання в м.Мирнограді відповідач ОСОБА_2 з родиною не проживав, вихованням дитини не займався, турботи про здоровя та всебічний розвиток дитини не проявляв, навчальний заклад жодного разу не відвідував (а.с.22).

Таку ж поведінку щодо дитини відповідач виявляв і під час відвідування нею дошкільного навчального закладу №26 Покровської районної ради Донецької області (а.с.23).

Згідно довідки, виданої 11.09.2018 школою I III ступенів міста Києва №236, дитина ОСОБА_3 навчається в 4-Б класі (а.с.21).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.03.2019, прийнятого за результатами розгляду питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, дитина проживає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, де згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного Службою у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, для неї створені всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку. Батько дитини з сімєю не проживає, з 2014року стосунків з дитиною не підтримує. На підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.76).

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та поважати дитину. В разі, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обовязків з виховання дитини, вони, відповідно до вимог ч.4 ст.155 та п.2 ч.1 ст.164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав. Для позбавлення батьківських прав необхідно встановити, що особа свідомо порушує батьківські обовязки і злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування.

Як встановлено судом, своїх батьківських обовязків відповідач не виконує протягом пяти років, перешкод у спілкуванні з дитиною позивачкою не створювалося, що було підтверджено в судовому засіданні і показаннями свідка ОСОБА_4 її чоловіка, який суду пояснив, що відповідач не виявляє бажання бачитися з донькою і підтримувати з нею родинні стосунки. За пять років їх сумісного життя з позивачкою відповідач жодного разу не привітав дитину з днем народження, не поцікавився станом її здоровя, навчанням, матеріальним забезпеченням, тому всю батьківську турботу за дівчинку він взяв на себе, допомагаючи дружині у вихованні доньки та її утриманні. Зі своєї сторони він також ніколи не перешкоджав спілкуванню батька з донькою.

Таким чином, окреме проживання відповідача не позбавляло його можливості в повній мірі виконувати свої батьківські обовязки, що не сприяє захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування.

Згідно інформації Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби, де на виконанні знаходиться виконавчий лист №2/0513/632/12, виданий 03.07.2012 року Димитровським міським судом про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини його доходу, розмір заборгованості з аліментів становить 10054,50 грн. (а.с.24). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, аліменти на утримання доньки замість батька дитини сплачував дідусь, який останнім часом захворів і припинив надавати їй матеріальну допомогу, а сам відповідач допомоги на утримання доньки їй не надає.

Розглядаючи спір, що виникає з позбавлення батьківства, суд у відповідності до вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка передбачає право на повагу до сімейного життя, повинен, зокрема, зясувати, чи є мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків запропонованого заходу для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі та чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (рішення Європейського Суду "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року).

Встановлені судом обставини, свідома винна поведінка відповідача, тривалий і постійний прояв байдужості до життя, здоровя, інтересів і внутрішнього світу дитини та небажання піклуватися про неї свідчать про його умисне ухилення від виконання свого прямого батьківського обовязку з виховання дитини та не дають суду підстав для висновку про можливість зміни його поведінки в кращу сторону. Тому суд погоджується з висновком органу опіки і піклування про те, що застосування до відповідача такого заходу, як позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, виправдовується інтересами дитини, які мають переважний характер над його інтересами, що відповідатиме вимогам виваженості і справедливості та не суперечитиме гарантіям статті 8 Конвенції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150,155,164 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 280-284, 288ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (податковий номер НОМЕР_1), місце реєстрації: АДРЕСА_2, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (податковий номер НОМЕР_2), місце реєстрації: м.Мирноград, Донецька область, вул.Бридька, буд.74, третя особа - служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, місце розташування: м.Київ, вул.Велика Васильківська, 58, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (податковий номер НОМЕР_2), місце реєстрації: м.Мирноград, Донецька область, вул.Бридька, буд.74, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, яка народилась 03 березня 2009 року в місті Димитров Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 28.03.2019 року. Повний текст судового рішення виготовлено 03.04.2019 року.

Суддя Клепка Л.І.