ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8423/17Головуючий у 1-й інстанції Сливки Л.М.
Провадження № 22-ц/817/375/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/8423/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2019 року, ухваленого суддею Сливкою Л.М., повний текст рішення складено 23 січня 2019 року, у цивільній справі за позовом комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року позивач комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі - КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 19752,42 грн., посилаючись на те, що останні тривалий час не проводять оплату за вказані послуги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2019 року вирішено:

"Позов комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Франка, 16, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14034534) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради 15'187 (п'ятнадцять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 16 коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з травня 2012 року по лютий 2015 року, включно.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськ-теплокомуненерго» Тернопільської міської ради 1'478 (одну тисячу чотириста сімдесят вісім) грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (в користь) держави 121 грн. 80 коп. судового збору."

Не погодившись із даним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необгрунтованість рішення, неповним з'ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2012 року до 06 липня 2014 року скасувати.

Зазначає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2011 року до 06 липня 2014 року виходять за межі позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦПК України. Подана у травні 2015 року заява про видачу судового наказу не переривала позовної давності щодо періоду з травня 2012 року до березня 2015 року.

Наголошує на тому, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» не розмежовано заборгованості по кожній з послуг, окремо за послуги з централізованого опалення та послуги з постачання гарячої води.

Вказує, що позивачем не надано доказів того, що саме КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення тепловою енергією помешкання відповідачки.

Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що в квартирі №123 встановлена система індивідуального опалення та гарячого водопостачання.

У відзиві на апеляційну скаргу КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що після звернення КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» в грудні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідачів заборгованості, яка є предметом спору по даній справі, позовна давність була перервана та її перебіг почався заново. Наголошує на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту правомірного відключення квартири від централізованого телепостачання з дотриманням чинного на момент відключення законодавства, як і доказів ненадання або неналежного надання відповідачам послуг із постачання тепла.

Частина 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України встановлює, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Забезпечення даного житлового приміщення тепловою енергією здійснює КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго».

У період з 01 лютого 2011 року по 01 березня 2015 року відповідачі неналежно виконують свої обов'язки перед позивачем в частині оплати за спожиті послуги, через що утворилася заборгованість в розмірі 19752,42 грн.

Відповідно до статей 67, 68, 160 Житлового кодексу України, власник та повнолітні члени його сім'ї зобов'язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, що передбачено пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману (спожиту) теплову енергію згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання».

Згідно з абзацом 1 пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не здобуто доказів того, що відповідачами було надано акт про відключення від системи централізованого опалення квартири АДРЕСА_1, КПТМ "Тернопільміськтеплокомуненерго".

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано факту наявності в квартирі №123 встановленої системи індивідуального опалення та гарячого водопостачання.

При цьому є необгрунтованими доводи відповідачки ОСОБА_1 щодо не розмежування заборгованості по кожній з послуг, а саме: за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Адже заборгованість по кожній із вищенаведених послуг підтверджується розрахунком, який міститься в матеріалах справи (а.с.11) складеного на підставі встановлених тарифів на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення, затверджених рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 24 січня 2011 року №86.

Отже, встановивши, що відповідачі отримували надані КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» послуги з послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак оплачували їх не в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з них заборгованості за такі послуги за період з травня 2012 року по березень 2015 року.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги, що саме позивач здійснює забезпечення тепловою енергією помешкання відповідачки, так як факт надання послуг з централізованого опалення в житловий будинок АДРЕСА_1 підтверджується актами про запуск системи опалення в роботу в опальний період, складені за участю представника КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» та балансоутримувача, що знаходяться в матеріалах справи.

Щодо правомірності застосування судом першої інстанції строків позовної давності за період з травня 2012 року по березень 2015 року колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта ст. 267 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 Цивільного кодексу України.

Згідно з загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів.

Враховуючи те, що судовий захист права виконавця на стягнення заборгованості за надані ним послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Ураховуючи, що позивач у травні 2015 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 лютого по 01 березня 2015 року, який був виданий Тернопільським міськрайонним судом та скасований ухвалою цього суду 25 березня 2016 року, у КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» у вказаний період не було правових підстав для звернення до суду захистом порушених прав, тому відповідно до вимог про стягнення заборгованості за надання послуг з теплопостачання за період з 01 лютого по 06 липня 2014 року, позовна давність не пропущена.

Така правова оцінка відповідає висновку викладеному Верховним Судом (Касаційний цивільний суд) в постанові № 638/11034/15-ц від 10.12.2018, у цивільній справі з аналогічними обставинами та характером спірних правовідносин.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог абз. 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 382, 389 ЦПК ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена 04 квітня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.