РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Хмельницького цивільну справу №686/19701/18 за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького комунального підприємства «Електротранс», товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант»

про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницького комунального підприємства «Електротранс», товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, де в уточнених вимогах просить стягнути зі страхової компанії кошти відшкодування шкоди завданої транспортному засобу в межах ліміту відповідальності у розмірі 20 640,42 грн., з ХКП «Електротранс» кошти відшкодування шкоди завданої транспортному засобу в розмірі 48 110,10 грн., кошти на його лікування в розмірі 11 000 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначає, що 04.05.2017 року під час керування водієм ХКП «Електротранс» тролейбусом «Київ-6», правою штангою стався обрив напівжорсткого підвісу контактної мережі тролейбусів, внаслідок чого контактний провід впав на проїзну частину, по якій в той момент позаду тролейбуса в сусідній смузі руху попутного напрямку рухався мотоцикл «Yamaha FZ6-SA» під керуванням позивача, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а мотоцикл механічні пошкодження. ХКП «Електротранс» частково відшкодувала завдану шкоду, однак не в повному обсязі, а страхова компанія не провела жодних виплат, через що позивач змушений звернутись до суду.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, від представника надійшла заява про слухання справи у їхній відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

Представник відповідача, ХКП «Електротранс», в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, заперечує проти задоволення позову.

Представник відповідача, ТДВ СК «Альфа-Гарант», в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надіслав відзив на позов, проти позову заперечує.

08.10.2018 року ХКП «Електротранс» надано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи.

18.10.2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант», надано відзив на позов з додатками.

10.12.2018 року позивач заявив клопотання про долучення до матеріалів справи експертного висновку та уточнив позовні вимоги.

Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши пояснення сторін під час попередніх судових засідань приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.05.2017 року біля 12 години, водій ОСОБА_2, який є працівником ХКП «Електротраис», керуючи тролейбусом «Київ-6» р.н. ТГ-6, рухався по вул. Камянецькій зі сторони вул. Інститутської в напрямку до вул. Пушкіна, м. Хмельницький. Під час проїзду тролейбусом «Київ-6» р.н. ТГ-6 перехрестя вул. Кам'янецької-Купріна, правою штангою стався обрив напівжорсткого підвісу контактної мережі тролейбусів, внаслідок чого контактний провід впав на проїзну частину вул. Кам'янецької, по якій в той момент позаду тролейбуса у сусідній смузі руху попутного напрямку, рухався мотоцикл НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, під час падіння контактного проводу стався контакт між ним та мотоциклом, внаслідок чого водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а мотоцикл механічні пошкодження.

За даним фактом було зареєстровано кримінальне провадження № 0002989 від 04.05.2017 р., внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Постановою від 19.09.2017 р. слідчим Хмельницького відділу поліції ОСОБА_3 було закрито вищевказане кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Внаслідок отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 проходив лікування з 04.05.2017 р. по 12.05.2017 р. в Хмельницькій міській лікарні та з 13.05.2017 р. по 15.05.2017 р. з медичному центрі № 2 ТОВ «Міжнародний центр ортопедії та травматології», де йому було проведено 3 оперативних втручання.

ХКП «Електротранс» визнавши свою вину частково розрахувались з потерпілим ОСОБА_1 та сплатили останньому витрати за лікування, яке він проходив за період з 04.05.2017 р. по 15.05.2017 р. у розмірі 40 049, 25 грн.

Дані обставини підтверджуються копіями відповідних письмових доказів, які долучено до матеріалів справи.

Коштів відшкодування шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу, та коштів на подальше лікування відповідачами не сплачено.

Між ХКП «Електротранс» та ТДВ СК «АЛЬФА- ГАРАНТ» укладено Договір № 12 Тр/24-234-00026 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.03.2017 р.

З огляду па вищевказане ОСОБА_1 після вчинення ДТП звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» із відповідними заявами та надав їм усі необхідні документи. Однак жодної виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб позивач не отримував.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим иемайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ч. 1ст. 1172 ЦК України, вказує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», передбачено, що з огляду па презумпцію вини завдавала шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1887 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Також вказано, що у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження с доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України».

Ч.3 п. 5 Постанови Пленуму ВССУ №4 зазначено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості, а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

П. 17 Постанови Пленуму ВССУ №4 роз'яснено, що необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого тз і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до обставин справи ДТП сталась внаслідок обриву напівжорсткого підвісу контактної мережі, а пошкоджена контактна тролейбусна електромережа є джерелом підвищеної небезпеки, а тому така особа зобов'язана підтримувати цю мережу у належному технічному стані.

Відповідно пункту 1.1 Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 10 грудня 1996 року № 103, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 березня 1997 року за № 66/1870, контактна мережа - це сукупність струмопровідннх, ізолюючих, підтримуючих та опорних елементів, призначених для підведення електроенергії до струмоприймачів рухомого складу. До системи електропостачання трамвая та тролейбуса належать кабельні та повітряні лінії первинного електропостачання, тягові підстанції, які приймають змінний струм і перетворюють його на постійний, кабельні та повітряні лінії постійного струму й контактні мережі (підпункт 2.7.1.1. Правил). Контактна мережа трамвая та тролейбуса складається з таких основних елементів: опор; підтримуючих тросових систем (дротових або сталевих канатів) та кронштейнів; підвісної арматури спеціальних частин; контактних та підсилювальних проводів (підпункт 2.7.3.1.3. Правил).

Пунктом 2.1.1. Правил визначено, що споруди та обладнання міського ектротранспорту повинні забезпечувати безпечну роботу рухомого складу за умов дотримання встановленої швидкості руху.

На підприємствах, які здійснюють експлуатацію технічних засобів міського електротранспорту, покладаються, зокрема, наступні функції; забезпечення експлуатації технічних засобів відповідно до вимог чинних державних стандартів, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса та інших нормативно-технічних документів; вивчення умов безпеки руху на маршрутах міського електротранспорту та в мелісах своєї компетенції вжиття заходів щодо усунення недоліків та перешкод для руху (підпункт 1.6.1. Правил).

Експлуатацію, технічне обслуговування, планово-попереджувальні та непланові ремонти, реконструкцію та розвиток системи електропостачання здійснює електротехнічний і допоміжний персонал електрогосподарства. Повне управління здійснює керівництво відповідного структурного підрозділу підприємства міського електротранспорту (підп.2.7.1.2. Правил).

Отже, суд приходить до висновку, що причини (підстави) обриву підвісу залежали або від водія або від ХКП «Електротранс» (яке зобовязано утримувати мережу в належному стані) та недотримання будь-якої з них або в їх сукупності призвело до обриву контактної мережі та падіння контактного проводу на смугу руху.

Факт вчинення ДТП підтверджується матеріалами кримінального провадження, з огляду на те, що водій ОСОБА_2 керував троллейбусом при виконанні своїх трудових обов'язків, то завдавачем шкоди є роботодавець та власник джерела підвищеної небезпеки ХКП «Електротранс».

Відповідно до Висновку експертного дослідження від 04.12.2018 року, вартість відновлювального ремонту мотоцикла НОМЕР_1 складає: 68 750, 52 грн, в тому числі ПДВ 11 458,42 грн. Вартість матеріального збитку (що розраховується із коефіцієнтом фізичного зносу заподіяного власнику мотоцикла НОМЕР_1 складає 27 768, 51 грн., в тому числі ПДВ 4 628. 08 грн.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ч.1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на те, що одним із відповідачів є страхова компанія ТДВ СК «Альфа-Гарант», які відповідно до п 13.8 Договору від 23.03.2017 р. укладеного з відповідачем ХКП «Електротранс» визначили, що «при настанні страхового випадку Страховик відшкодовує, у разі пошкодження транспортного засобу витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та вирахуванням податку на додану вартість». Також договором передбачено франишзу у розмірі 2 500 грн.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними та обгрунтованими і з ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню сума страхового відшкодування (з урахування зносу, з вирахуванням ПДВ та франшизи) у розмірі (27 768,50 грн. (вартість матеріального збитку з урахуванням зносу) 4 628, 08 грн. (ПДВ) 2 500 грн. (франшиза) - 20 640, 42 грн.

З огляду на те, що реальна вартість відновлювальпого ремонту мотоцикла ОСОБА_4 складає 68 750, 52 грн., то з Відповідача ХКП «Електротранс» підлягає стягненню на користь позивача шкода у розмірі (68 750, 52 грн. 20 640, 42 грн. (розмір страхового відшкодування) 48 110, 10 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ХКП «Електротранс» витрат на лікування в розмірі 11 000 грн., суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї вимоги, оскільки надані в судовому засіданні докази не дають можливості встановити наведені позивачем обставини.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно абз. 1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В судовому засіданні позивач надавав пояснення щодо заподіяної йому моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, яка полягає в перенесених ним душевних стражданнях та переживаннях у звязку із тим, що він зазнав тілесних травм, змушений проходити тривале лікування, також було пошкоджено його майно, що призвело до значних фінансових витрат. ХКП «Електротранс», своїми діями завдав йому моральну шкоду, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, втраті нормальних життєвих звязків, ОСОБА_1 змушений відновлювати своє здоровя, доводити свою правоту в суді, з метою відновлення порушеного права.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає, що така шкода позивачеві завдана в результаті неправомірних дій ХКП «Електротранс», що полягала у завданні ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, внаслідок ДТП та визначає розмір моральної шкоди в 300 грн., такий розмір шкоди є необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди.

Також підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають по 1 205 грн. судових витрат. В решті позову слід відмовити.

Керуючись ст.. ст. ст. ст. 141, 258, 264, 265, 354 ЦПК України, ст..ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192, 1194, ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Стахова Компанія «Альфа-Гарант» (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки 26) на користь ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, адреса: 29000, АДРЕСА_1 шкоду, завдану транспортному засобу в розмірі 20 640,42 грн.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» (, адреса: 29016, м. Хмельницький, вул.. Тернопільська 15/2) на користь ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, адреса: 29000, АДРЕСА_1 шкоду завдану транспортному засобу в розмірі 48 110,10 грн.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» (, адреса: 29016, м. Хмельницький, вул.. Тернопільська 15/2) на користь ОСОБА_1, іпн НОМЕР_2, адреса: 29000, АДРЕСА_1 - 300 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Стахова Компанія «Альфа-Гарант»та Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_1 по 1 205 грн. судового збору з кожного.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення 20.03.2019 року.

Суддя