Єдиний унікальний номер 341/2132/18
Номер провадження 2/341/127/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді -Юсип І. М.

з участю секретаря судового засідання -Король І. Л.

з участю:

позивача -ОСОБА_1

представника відповідача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Галицька центральна районна лікарня» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в:

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до КЗ «Галицька ЦРЛ» та просить суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з КЗ «Галицька ЦРЛ» в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2018 року в розмірі 2 809,80 грн.;

- стягнути з КЗ «Галицька ЦРЛ» в її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 березня 2004 року прийнята на роботу в КЗ «Галицька ЦРЛ». З 01 вересня 2015 року працювала в КЗ «Галицька ЦРЛ» на посаді інспектора з кадрів. Наказом від 22 серпня 2017 року № 59-к її звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП.

24 січня 2018 року нею було подано позов до Галицького районного суду Івано-Франківської області про поновлення на роботі. 26 вересня 2018 року судом постановлено рішення про задоволення позову, визнано незаконним та скасовано наказ КЗ «Галицька ЦРЛ» № 59-к від 22 серпня 2017 року, поновлено на її роботі, стягнуто в її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 48 401, 22 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 3200 грн. суд допустив до негайного виконання.

Копії рішення суду вона та представник КЗ «Галицька ЦРЛ» ОСОБА_2 отримали в день його проголошення 26 вересня 2018 року. Проте, рішення суду адміністрацією КЗ «Галицька ЦРЛ» не виконано добровільно. 23 жовтня 2018 року вона в Галицькому районному суді Івано-Франківської області отримала виконавчі листи.

24 жовтня 2018 року виконавчі листи нею подані до ДВС в Галицькому районі для примусового виконання рішення суду. 30 жовтня 2018 року їй було вручено наказ про поновлення її на роботі та виплату 3 200 грн. З даним наказом вона ознайомлена під підпис. В цей же день відділом кадрів ЦРЛ внесено відповідний запис в трудову книжку.

Зазначає, що адміністрацією ЦРЛ затримано виконання рішення суду на 27 календарних днів. Все це негативно вплинуло на стан її здоровя. Позивач змушена була звернутися за медичною допомогою до лікарів, про що свідчать записи у її амбулаторній медичній карті.

Все призвело до моральних страждань, вплинуло на її життя, до цього часу вона не може налагодити його нормальну організацію, працевлаштуватися на іншу роботу, розуміючи, що після судового процесу не зможе нормально працювати в КЗ «Галицька ЦРЛ».

В звязку з тим, що не отримала середній заробіток за один місяць в розмірі 3200 грн. і змушена була 27 календарних днів чекати поновлення на роботі не в змозі придбати медикаменти, які необхідні на її лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити такі.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву яким, та в судовому засіданні, позов заперечив. Зазначив, що виконавчий лист виданий на підставі рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2018 року та поданий КЗ «Галицька ЦРЛ» - 30 жовтня 2018 року адміністрацією виконано. Видано наказ про поновлення на роботі позивача, також виплачено середньомісячну заробітну плату. Тобто, відповідачем виконано рішення суду вчасно. Просив врахувати, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Просив у задоволенні позову про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

26 вересня 2018 року рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області задоволено позов ОСОБА_1 до КЗ «Галицька ЦРЛ» про визнання незаконним звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Визнано незаконним та скасовано наказ КЗ «Галицька ЦРЛ» № 59-К від 22 серпня 2017 року про звільнення з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України з 23серпня 2017 року за прогул та поновлено ОСОБА_1 на роботі. Також стягнуто з КЗ «Галицька ЦРЛ» на користь ОСОБА_1 заробітню плату за час вимушеного прогулу в розмірі 48 401 грн. 22 коп.. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення з КЗ «Галицька ЦРЛ» в її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 3200 грн. допущено до негайного виконання (а.с. 6).

23 жовтня 2018 року Галицьким районним судом видано ОСОБА_1 два виконавчі листи про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто в частині допущеного до негайного виконання (а.с.7, 8).

25 жовтня 2018 року відкрито виконавчі провадження № 57513308 та № 57513413 згідно виконавчих листів Галицького районного суду Івано-Франківської області № 341/102/18, виданих 23.10.2018 року (а.с. 43, а с. 50)

Цього ж дня, 25 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Кошкером О. А. повідомлено КЗ «Галицька ЦРЛ» про відкриття виконавчих проваджень (а.с.42).

30 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Кошкером О. А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.45), оскільки 30 жовтня 2018 року КЗ «Галицька ЦРЛ» видано наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді інспектора з кадрів з 23 серпня 2017 року та зобовязано провести виплату на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 3200 грн. (згідно копії наказу, а.с. 53).

Також, 05 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Кошкером О. А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з КЗ «Галицька ЦРЛ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 3200,00 грн., оскільки згідно платіжного доручення № 153 від 09 листопада 2018 року ОСОБА_1 виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 3200 (а.с.52).

Як встановлено з матеріалів даної справи, 03 грудня 2018 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу КЗ «Галицька ЦРЛ» задоволено та рішення Галицького районного суду від 26 вересня 2018 року та додаткове рішення Галицького районного суду від 26 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до КЗ «Галицька ЦРЛ» про визнання незаконним звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено (а.с. 74-78).

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до статті 65 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеномустаттею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» - якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Суд зазначає, що в ухвалі Верховного Суду України від 08 червня 2011 року містяться висновки про те, що відповідно до вимог закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, який видається стягувану за його письмовою заявою. В даному випадку, позивач своїми правами не скористалася, не вчинила усіх необхідних дій, передбачених чинним законодавством для отримання виконавчого листа та виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі, доказів щодо відмови роботодавця виконувати рішення від 26 вересня 2018 року суду не надала, тому відсутні й підстави для оплати середньомісячного заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України.

Матеріалами справи підтверджується, що 25 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57513308 та № 57513413 згідно виконавчих листів Галицького районного суду № 341/102/18, виданих 23 жовтня 2018 року (а.с. 43, а с. 50)

Цього ж дня, 25 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем Кошкером О. А. повідомлено КЗ «Галицька ЦРЛ» про відкриття виконавчих проваджень (а.с.42).

30 жовтня 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.45), оскільки 30 жовтня 2018 року КЗ «Галицька ЦРЛ» видано наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді інспектора з кадрів з 23 жовтня 2017 року та зобовязано провести виплату на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 3200 грн. (згідно копії наказу, а.с. 53). Тобто відповідач виконав рішення, яке підлягало негайному виконанню на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження, що, відповідно до Закону не з пропущенням строку його виконання.

Тому твердження позивача про несвоєчасне виконання рішення є безпідставним.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від основної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, в задоволенні якої судом відмовлено, то суд приходить до висновку про відсутність підстав в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до КЗ «Галицька центральна районна лікарня» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Особи,які брали участь у розгляді справи але не були присутні під час оголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з часу отримання судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.04.2019 року.

Суддя:ОСОБА_3