Постанова

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 552/6240/17

провадження № 61-35406св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Панченка О. О., Пікуля В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що в жовтні 2000 року її брат ОСОБА_6, перебуваючи в місцях позбавлення волі, склав заповіт, яким заповів їй будинок зі всіма господарськими приміщеннями по АДРЕСА_2, хоча насправді спадкове майно знаходиться по АДРЕСА_1 в адресах сталася з тієї причини, що її брат не знав про зміну адреси його будинку.

У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, нотаріус їй відмовив, оскільки вона не надала правовстановлюючі документи, які необхідні для вчинення нотаріальних дій.

ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 січня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено, визнано за нею право власності на спадкове майно - 1/2 частину будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 за заповітом після смерті її брата ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів частину спірного будинку по АДРЕСА_1 своїй сестрі - ОСОБА_4 Рішенням суду, яке набрало законної сили, у визнанні недійсним цього заповіту відмовлено.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 січня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_6 заповів позивачу будинок по АДРЕСА_2, однак докази, які б підтверджували те, що йому належав на праві власності цей будинок на час його смерті, відсутні, як відсутні і докази того, що будинок по АДРЕСА_2 і будинок по АДРЕСА_1 це один і той самий будинок.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 26 квітня 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 просить скасувати постанову апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції та відзиву на неї

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Полтави.

09 липня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

18 липня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_5 на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала скаргу та доводи відзиву на касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Розгляд справи апеляційним судом відбувся без її участі, вона не була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, судову повістку не отримувала. Апеляційний суд відхилив усі надані нею до суду першої інстанції докази на підтвердження заявлених нею позовних вимог, а вона була позбавлена можливості надати свої пояснення.

В тексті заповіту її брат указав невірну адресу будинку, який їй заповів. Оскільки належний спадкодавцю будинок знаходиться на перехресті АДРЕСА_3 а вхід до будинку з АДРЕСА_4, то він помилково зазначив його адресу. Чинність заповіту підтверджується наявним у матеріалах справи рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відзив ОСОБА_5 на касаційну скаргу мотивований тим, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. Про день та час розгляду справи в апеляційному суді позивач була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06 листопада 1992 року НОМЕР_1, виданого управлінням житлово-комунального господарства, ОСОБА_6 на праві власності належала 1/2 частина будинку з господарськими спорудами, який розташований по АДРЕСА_1.

25 жовтня 2000 року ОСОБА_6, перебуваючи в місцях позбавлення волі, склав заповіт, яким заповів своїй сестрі ОСОБА_4 будинок зі всіма господарськими приміщеннями, що розташований по АДРЕСА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 03 квітня 2009 року, актовий запис № 654.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня 2010 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

21 березня 2014 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Смоковенко Т. О. винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом у зв'язку з не наданням правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня 2010 року, встановлено, що згідно з рішенням суду Полтавського району Полтавської області від 22 квітня 1980 року за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння в с. Лавки Гожулянської сільської ради та виділено йому в натурі частину будинку, а саме: кімнату 1-2 площею 28,18 кв. м, веранду площею 8,89 кв. м, на іншу частину домоволодіння визнано право власності за ОСОБА_8 У 1988 році адреса домоволодіння була змінена на АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_6 Другою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за заявами про прийняття спадщини за законом від його дочки ОСОБА_5 та про прийняття спадщини за заповітом від його сестри ОСОБА_4

Апеляційний суд установив, що згідно з витягом з постанови від 15 січня 1946 року № 18 виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих першочергова адреса спірного будинку була: АДРЕСА_1, який на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради депутатів трудящих від 30 березня 1988 року № 135 «Про перейменування вулиць і провулків в населених пунктах» було перейменовано на АДРЕСА_1 (лист Управління з питань містобудування та архітектури від 24 лютого 2010 року за № 01-10-21/1/884).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Встановивши відсутність доказів належності спадкодавцю на час його смерті на праві власності будинку по АДРЕСА_2 та відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження того, що будинок, зазначений спадкодавцем у заповіті, і будинок по АДРЕСА_1 є одним і тим самим будинком, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам статей 263-265, 382 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення апеляційного суду не впливають, висновки суду апеляційної інстанції не спростовують.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними на аркушах справи 175, 176 доказами.

В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат