ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

16 січня 2019 року

м. Харків

справа № 640/10201/18

провадження № 22-ц/818/520/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Попрас В.О., -

у с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей не регулярно та у розмірі, який є недостатнім для забезпечення їх потреб, ОСОБА_1 просила стягнути зі ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісяця, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.06.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити, стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини доходів.

В обґрунтування скарги зазначив, що син ОСОБА_3 проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на утримання сина, крім того, він надає матеріальну допомогу матері, яка є пенсіонером.

Правом надати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що з 24.07.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем наявності обставин, які відповідно до ст. 180 - 183 СК України є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За положеннями з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи та підтверджується складеним 16.08.2018 року головними спеціалістами служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради актом обстеження умов проживання, ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2 та має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначені обставини підтверджуються також наданими ОСОБА_2 актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 27.09.2018 року, затвердженим директором КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 158 Харківської міської ради Харківської області» та актом перевірки житлових умов військовослужбовця ОСОБА_2 від 19.09.2018 року.

Оскільки право на отримання аліментів має той з батьків, з яким проживає неповнолітня дитина на час вирішення спору та для забезпечення якої саме й призначаються аліментні платежі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 - скасуванню, з відмовою у задоволенні позову в цій частині. В частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 рішення слід змінити, стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісяця.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2018 року змінити.

В частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 січня 2019 року.

Головуючий Р.М.Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова