Апеляційне провадження № 22-ц/824/897/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 754/11327/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5,

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Таран Н.Г. в приміщенні суду, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею з жовтня 2017 року. Відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Зазначала, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я та щомісячний дохід, оскільки є самозайнятою особою, не має на утриманні інших дітей.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи з 23 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального та невірне застосування матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_4 частково та стягнути з нього аліменти в розмірі 972,00 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що сума аліментів нічим необґрунтована, адже матеріали справи свідчать про те, що він має змогу сплачувати аліменти лише в сумі 972,00 грн., оскільки його дохід в середньому на місяць складає 3 992, 22 грн. Окрім цього, вказує, що після отриманої черепно-мозкової травми в 2017 році систематично проходить лікування в закладах охорони здоров'я та витрачає щомісячно на ліки приблизно 1200-1600 грн. У наданий строк для подачі відзиву не зміг звернутися до суду першої інстанції із заявою про надання доказів по справі, оскільки отримавши повідомлення суду поклав його до сумки та забув. Зазначав, що має короткочасну втрату пам'яті, отриману внаслідок травми в 2017 році.

Також вказує на те, що вимушений орендувати кімнату та витрачає щомісяця на оренду 2 700,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 представник ОСОБА_4 - адвокат Захарова О.О. зазначила, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Вважає, що розмір аліментів, на які погоджується відповідач в сумі 972 грн. є неприйнятним та таким, що порушують право дитини на повноцінне забезпечення інтересів дитини. А також, враховуючи, що позивач, як вбачається з наданих до суду доказів, витрачає на дитину приблизно 8 000,00 грн. на місяць, розмір аліментів, що присуджено судом є обґрунтованим.

Вказує, що в апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що його дохід в місяць становить 3 992,22 грн. Проте, реальний дохід відповідача є значно вищий, оскільки він сам зазначає про те, що на сплату податків, оренду приміщення (МАФ), оренду кімнати, сплату за електроенергію та ліки, не враховуючи витрат для придбання одягу та харчування, витрачає близько 9 000,00 грн. на місяць.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_5 та його представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 доводи апеляційної скарги підтримали, з підстав в ній викладених, просили скасувати рішення суду, та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з ОСОБА_5 в сумі 972,00 грн.

Позивач ОСОБА_4 та її представник Захарова О.О. заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статей 180, 181 СК України та роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, від спільного життя сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №3002 від 25.09.2012 року.

На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір'ю.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з інтересів дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також врахував те, що у відповідача наявне нерухоме майно та він є особою працездатною, має постійний дохід. Окрім того вважав, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, відповідно ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання відсутній в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 дійсно самозайнята особа, має регулярний дохід. (ас.ас. 9-13, 49).

Разом з тим, як стверджує відповідач в своїй апеляційній скарзі, у його власності перебуває нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 (ас.42).

Таким чином, відповідач є працездатним, має регулярний дохід у вигляді постійного доходу від зайняття підприємницькою діяльністю та зобов'язаний утримувати свою дитину.

Установивши, що малолітня дитина проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні, а батьки в добровільному порядку не домовились про матеріальну участь в утриманні сина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та обґрунтовано стягнув їх, починаючи від дня пред'явлення позову.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у сумі 4 000,00 грн., суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі.

Як вбачається з наданих відповідачем копії документів, він є фізичною особою-підприємцем та його заробіток за останні 9 місяців 2018 року складає 35 930,00 грн. (в середньому 3 992,22 грн. на місяць) (ас.49).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що після перенесеної травми, відповідач потребує витрат на лікування, що підтверджено наданими до суду апеляційної інстанції копіями виписок, листками непрацездатності та копіями чеків на покупку ліків (ас.ас. 46-48,50-61).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Україною 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

Національним законодавством визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року встановлено у розмірі 1860 грн. з подальшим його зростанням: з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік").

Не зважаючи на те, що дія Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" поширюється на всю території України, слід враховувати, що при сталому розмірі мінімального прожиткового мінімуму купівельна спроможність у кожній адміністративно-територіальній одиниці може відрізнятися.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що "вартість життя" в м. Києві значно дорожче ніж у інших регіонах країни, а тому кошти на належне забезпечення дитини також необхідні у більшому розмірі ніж мінімально визначено законом.

Визначаючи конкретний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, апеляційний суд виходить із того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини за місцем її проживання (м. Київ), а тому розмір аліментів має бути визначений у розмірі 2 000 грн.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити та визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі з 4000 (чотирьох тисяч) грн. 00 коп. до 2 000 (двох тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 4 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: