Справа № 236/202/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Саржевська І.В.,перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

До Краснолиманського міського суду Донецької областінадійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, 2/3 частки якої належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.03.1998 приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці і зареєстрованого в Слов'янському інвентарбюро 23.11.1998 за № 2779 та договору розподілу спадкового майна посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою 18.09.2009 за реєстровим № 3247.

В ході вивчення матеріалів справи встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

В порушення вимог пункту 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та в ній не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, а в порушення вимог пункту 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не зазначив доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) чи що у нього або іншої особи наявні оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Так, позивачем в позовній заяві зазначено, що вона є власником 2/3 частини житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується наданими позивачем правовстановлюючими документами на вказану квартиру, але не зазначено кому та на підставі яких правовстановлюючих документів належить інша 1/3 частка зазначеної квартири.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.03.1998 приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці і зареєстрованого в Слов'янському інвентарбюро 23.11.1998 за № 2779 житлова квартира перебуває у спільній частковій власності, зокрема позивача ОСОБА_1 (1/3 частка) та ОСОБА_3, (1/3 частка), але в позовній заяві статус даної особи не визначено.

Крім того, із позовної заяви вбачається, що відповідачем зазначено неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, без зазначення її законних представників - батька, матері, що не відповідає вимогам ЦК України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке ж право мають і особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Аналогічна норма міститься у ст.20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Як вбачається із ст.47ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді мають фізичні особи, які досягли повноліття.

В силу ст.30 ЦК України, цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати, нести відповідальність у разі їх невиконання.

Повну цивільну дієздатність згідно ст.34 ЦК України, має фізична особа, яка досягла повноліття-18 років.

У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від 14 до 18 років, можуть захищати у суді їх батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Також, відповідно до частин 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів зокрема щодо зняття дитини з реєстрації місця проживання, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано висновку відповідного органу опіку та піклування щодо розв'язання спору, відсутні докази та не міститься посилання на їх наявність щодо місця проживання (реєстрації) дитини на теперішній час разом з батьком (матір'ю), їх майновий стан та житлові умови, інше.

Крім того, згідно довідки про склад сім"ї та зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є онукою позивача, однак, доказів на підтвердження родинного зв'язку позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, заява має бути залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 83, 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

В разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя -