Справа № 345/2121/18
Провадження № 22-ц/4808/31/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківс ький апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Миговичем О.М. 03 жовтня 2018 року в м. Калуш Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» - АТ КБ «Приватбанк») поданий позов до ОСОБА_2 В обґрунтування вимог зазначено, що 09 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний договір, укладений між сторонами, складається з підписаної відповідачем заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку. З моменту підписання фізичною особою заяви, між кредитором і позичальником було укладено кредитний договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором договору. Відповідачем підтверджено свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис у заяві. Відповідач не виконав своїх зобов'язань, які передбачені кредитним договором, у зв'язку із чим станом на 27 березня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 117 000,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 8491,77 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 108508,23 грн, яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати (а.с.3-6).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що воно ухвалене без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає помилковим висновок суду щодо пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки судом не перевірено та не враховано, що строк дії картки спливає 08/16, що свідчить про своєчасність звернення Банком до суду.

Представник позивача не брав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, його явка не була визнана обов'язковою. Суд першої інстанції, в порушення вимог ст.12 ЦПК України, не роз'яснив позивачу його право щодо надання додаткових доказів на підтвердження дотримання Банком строку позовної давності. Судом не враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначив, що 09.04.2010 року відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 зі строком дії до 07/13. Отримання картки підтверджується підписом клієнта в анкеті-заяві. 13.10.2013 року та 19.03.2013 року картка перевипускалась та ОСОБА_2 отримував нові картки за № НОМЕР_3 і НОМЕР_4. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості буде відображатися та враховуватися, в тому числі і на перевипущеній картці.

Згідно постанови НБУ від 17.12.2003 року «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п.2.2 ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Відповідача було ідентифіковано 09.04.2010 року, тому при перевипуску карток в подальшому підписання нової анкети не потрібно. Отримання карток підтверджується фотографуванням клієнта з карткою.

Оскільки строк дії картки встановлено до 08/16, тобто до 31.08.2016 року, то строк позовної давності розпочинається з наступного дня та спливає 01.09.2019 року. З позовом Банк звернувся до суду 30.05.2018 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущено. З цих підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі (а.с.66-69).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Вислухавши представника апелянта та відповідача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 256, 257, 253, 259, 261, 266, 267 ЦПК України, встановивши, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, відповідачем подана заява про застосування позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд не у повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2010 року між Приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого ОСОБА_2, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку і довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» по договору про надання банківських послуг, отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з встановленим кредитним лімітом на платіжну картку «Універсальна» на суму 1 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (3% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.13,14).

Своїми підписами у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50OTC003009182 ОСОБА_2 підтвердив, що підписана заява разом із пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. При тому він своїми підписами підтвердив, що ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайломлення у письмовому вигляді.

Із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50OTC003009182, підписаної відповідачем, встановлено, що позивач та відповідач дійшли згоди за суттєвими умовами договору, погодивши тарифи та порядок внесення платежів за договором, зокрема базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) - 3,0%; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.14).

Із розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що станом на 27.03.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 117 000 гривень, з яких 8491, 77 грн - заборгованість за кредитом; 108508,23 грн - відсотки за користування кредитом (а.с.7-11) .

Відповідачем здійснювалася оплата заборгованості протягом 2010-2014 років. Останній платіж здійснено 06.10.2014 року в розмірі 1300 грн (а.с.10).

Як встановлено із довідки АТ КБ «Приватбанк», між Банком та ОСОБА_2 було підписано кредитний договір б/н, за яким надано наступні кредитні картки: 09.04.2010р. - картка № № НОМЕР_2 зі строком дії до 07/13 (отримання картки підтверджується підписом клієнта в анкеті-заяві); 13.10.2013р. - картка № НОМЕР_3 зі строком дії до 08/14; 19.03.2013р. - картка НОМЕР_4 зі строком дії до 08/16 (а.с.70).

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов'язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Згідно п.1.1.1.45, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір коштів, що надаються Банком Клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності (а.с.16).

Пунктом 1.1.1.46 визначено, що кредитна картка - це платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом (а.с.16).

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк, так і строки виконання зобов'язань із щомісячними погашеннями платежів (а.с.26).

Із довідки про умови кредитування (а.с.14) встановлено, що термін внесення щомісячних платежів повинен здійснюватися до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п.1.1.1.30 Умов, щомісячний платіж - сума коштів у розмірі, визначеному у заяві на акцептування умов, розміщених у цьому документі, яку позичальник виплачує Банку щомісяця з метою погашення заборгованості (а.с.15, зворот).

Мінімальний обов'язковий платіж - розмір боргових зобов'язань клієнта, які щомісяця підлягають сплаті клієнтом протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом. Залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного Платежу зазначений у Заяві та у «Пам'ятка Клієнта / Довідка про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток (пункт 1.1.1.50) (а.с.16).

Згідно п.1.1.1.50, овердрафт -¬ короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишку по рахунку або встановленого банком ліміту овердрафту є несанкціонованим овердрафтом (а.с.16).

Період оплати - період, визначений у заяві на акцептування послуги (пункт 1.1.1.60) (а.с.16, зворот).

Відповідно до п.1.1.1.60, платіжна картка (картка) - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду картки, що використовується для ініціалізації переказу коштів з рахунку платника або відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів готівкою у касах банку або через банківський автомат, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Залежно від умов, за якими відбуваються розрахунки з використанням платіжної картки, можуть використовуватися дебетова (див. Дебетова картка), кредитна схеми обслуговування Карток (див. Кредитна картка) (а.с.16, зворот).

Згідно п.1.1.1.73, «Оплата частинами. Без переплат» - послуга по організації обслуговування і проведення розрахунків по операціях, здійснених з використанням платіжних карток, на які розповсюджується послуга «Оплата частинами. Без переплат», відповідно до яких власник картки доручає Банку здійснювати регулярні платежі на адресу Торговця в розмірі і кількості, вказаних у квитанції, надрукованій на роs-терміналі при авторизації послуги «Оплата частинами. Без переплат» (а.с.17).

До обв'язків клієнта, зазначених в Умовах, входить погашення заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 1.1.2.5.) (а.с.18 зворот).

Відповідно до п.1.1.2.15, закриття рахунку картки не спричиняє припинення обов'язку клієнта погасити перед банком заборгованість по рахунку картки, включаючи заборгованість з оплати комісій банку (а.с.19).

Додатковими положеннями передбачено, що картрахунки відкриті на невизначений строк за винятком настання умови, викладеної у п.п. 1.1.7.6, 1.1.7.7. цих Умов (пункт 1.1.7.3) (а.с.25, зворот)

Згідно п.2.1.1.9.9. власник карти зобов'язаний вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати Карти / ПІНу / постійного пароля / одноразових паролів (а.с.35).

Замість втраченої / технічно несправної карти банк видає держателю перевипущену картку (п. 2.1.1.9.13. ) (а.с.35).

Відповідно до п.2.1.1.12.4 Умов, строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитних картках із встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафта, виникаючого по таких картках, наведений в Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.212 ГКУ, у випадку наявності простроченого кредиту (овердрафту), строком повернення кредиту (овердрафту) в повному обсязі являється 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; строк повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа (а.с.36).

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6 Умов та правил за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13 (а.с.36, зворот).

Згідно п.2.1.1.12.6.3 Умов, проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) чи/або овердрафтом нараховуються в дату їх оплати, передбачену п.2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту чи/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) чи/або овердрафт стають простроченим кредитом (а.с.36 зворот).

Виходячи із пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні, ним не оспорюється факт укладення кредитного договору з банком, Умови та Правила надання банківських послуг, факт користування банківськими платіжними картами впродовж з квітня 2010 року по 06.10.2014 року. Зокрема відповідач пояснив, що він отримував банківську карту, користувався нею, в тому числі, як і перебуваючи у Івано-Франківській області, так і під час поїздок у м.Київ, отримував карту повторно взамін втраченої. 06.10.2014 року оплатив останній платіж у розмірі 1300 гривень та звернувся у банк з метою надання йому кредитних канікул у зв»язку з неспроможністю оплатити кредит повністю, але йому було відмовлено. Потім картка ним була втрачена і тому пред»явити суду він її не має можливості. Просить застосувати строк позовної давності, оскільки з моменту останнього платежу і до дня звернення банку до суду пройло більше трьох років. Заперечує користування картою після внесення останнього платежу, зокрема купівлю товарів з використанням сервісу «Оплата частинами».

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що апелянт уклав з позивачем договір приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши грошові кошти на кредитну карту.

Із матеріалів справи встановлено, що остання карта за кредитним договором № НОМЕР_4 відповідачу видана 19.03.2013 року, строк її дії, тобто строк кредитування, закінчився 31.08.2016 року.

Із виписки по картковому рахунку встановлено, що відповідач користувався даною карткою, починаючи з 22.03.2013 року по 24.02.2015 року, отримуючи готівкові кошти та розраховуючить безготівково за товари і послуги у торгівельній мережі, а також періодично повертав кредитні кошти (а.с.103-105).

Як встановлено із розрахунку заборгованості за договором від 09.04.2010 року, в рахунок повернення та оплати попередньо використаних (позичених) коштів останній платіж ОСОБА_2 здійснено 06 жовтня 2014 року (а.с.10), що не оспорюється сторонами у судовому засіданні.

В силу ч.1 та 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи, що сторонами погоджено, що кредит оплачується щомісячними черговими платежами до 25 числа, наступного за звітним (пільговий період), у випадку наявності простроченого кредиту, строком повернення кредиту в повному обсязі являється 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості ( п.2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг), то перебіг позовної давності розпочався після прострочення чергової отриманої суми кредиту з наступного місяця (після 25 числа) з 212 дня, коли апелянт довідався про порушення його права.

Виходячи з того, що позивач звернувся за захистом порушеного права 28.05.2018 року (ця дата міститься на конверті поштового відправлення), тобто, перебіг трьохрічного строку позовної давності розпочинається з 28.05.2015 року по кожній з отриманих сум, по яких не минуло 211 днів з наступного місяця після отримання коштів.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач користувався карткою, оплачуючи товари у торгівельній мережі частинами.

Строк оплати по кожному використанню кредитних коштів, по яких не минуло 211 днів до початку перебігу строку позовної давності, враховуючи пільговий період, розпочався у жовтні 2014 року (28.05.2018р. - 36 місяців - 211 днів - 29 жовтня 2014 року).

По кожному використанню кредитних коштів до цього часу минув строк позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи із наведеного, у задоволенні позовних вимог за період з 26.04.2013 року по 20.10.2014 року слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою, строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, вказаного на картці (а.с.32). Відповідно до п.2.1.1.2.12 правил, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом представлення клієнту картки з новим строком дії), за зверненням клієнта в Банк, згідно діючим тарифам (а.с.32).

Відтак, у межах строку кредитування до 31 серпня 2016 року (закінчення строку дії картки НОМЕР_4, виданої 19.03.2013р.) відповідач має повернути позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 27 числа кожного місяця.

Відповідно до п.2.1.1.14.1. Держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово¬-сервісних підприємствах з якими Банк уклав договір співпраці по сервісу, та вартість покупки знаходиться в межах розрахованого Банком ліміту клієнту по даному сервісу (а.с.37 зворот).

Пункт 2.1.1.14.3.1. передбачає, що при здійсненні клієнтом плати за товар кредитною картою через сервіс "Оплата Частинами" в торговельно¬-сервісному підприємстві, з яким Банк уклав договір розширеного сервісу з частковим відшкодуванням, клієнт доручає Банку щомісячно списувати платежі на користь торговельно¬сервісного підприємства в кількості і розмірі, вказаному в чеку (а.с.37 зворот).

Відповідно до п.2.1.1.16., у разі порушення клієнтом зобов'язань по погашенню заборгованості перед Банком, яка виникла на кредитній карті, протягом 60 днів з моменту виникнення таких порушень Клієнт доручає Банку списати повну суму, належну до сплати по сервісу «Оплата Частинами» на користь торгово¬сервісного підприємства або на погашення заборгованості по карті (в залежності від виду розширеного сервісу, до якого підключено торгово¬сервісне підприємство) (а.с.38).

Як встановлено із долученої Банком в апеляційній інстанції виписки по кредитній картці ОСОБА_2 (а.с.103-116), ним використовувалася кредитна картка при оплаті за покупку товару в такі періоди: 21.10.2014р. - в сумі 85,20 грн; 24.10.2014р. - 124,54 грн; 21.11.2014р. - 85,20 грн; 24.11.2014р. - 124,54 грн; 21.12.2014р. - 85,20 грн; 24.12.2014р. - 124,54 грн; 24.01.2015р. - 124,54 грн; 24.02.2015р. - 124,54 грн (а.с.105). Ці суми підлягають стягненню як заборгованість за кредитом.

Доводи відповідача про те, що він не купував товари з використаннями сервісу «Оплата частинами» судом не приймаються, оскільки користування цим сервісвом оплати згідно виписки по рахунку прослідковується з 21.12.2013 року, відповідач впродовж до 06.10.2014 року сплачував кошти банку, зокрема і за використання такої послуги.

Порядок нарахування процентів та наслідки невиконання умов договору, умови підвищення процентної ставки визначено Умовами та Правилами банківських послуг, з якими відповідач погодився.

Оскільки апелянт отримував кошти за збільшеним кредитним лімітом, в порівнянні з первісним, встановленим у жовтні 2010р., що не заперечується ним у судовому засіданні, користувався останньою кредитною карткою, не заявив про припинення дії договору, визнає Умови та Правила банківських послуг, факт заборгованості, тому з ОСОБА_2 на користь Банку слід стягнути проценти як плату за користування кредитними коштами: за період з 21.10.2014р. по 31.10.2016р. (закінчення строку дії картки) - 680 днів: 85,20 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 680 днів = 68,57 грн. За період з 24.10.2014р. по 31.10.2016р. - 677 днів: 124,54 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 677 днів = 99,79 грн. За період з 21.11.2014р. по 31.08.2016р. - 649 днів: 85,20 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 649 днів = 65,44 грн. За період з 24.11.2014р. по 31.08.2016р. - 646 днів: 124,54 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 646 днів = 95,22 грн. За період з 21.12.2014р. по 31.08.2016р. - 619 днів: 85,20 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 619 днів = 62,41 грн. За період з 24.12.2014р. по 31.08.2016р. - 616 днів:124,54 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 616 днів = 90,76 грн. За період з 24.01.2015р. по 31.08.2016р. - 585 днів: 124,54 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 585 днів = 86,22 грн. За період з 24.02.2015р. по 31.08.2016р. - 554 дні:124,54 грн х 43,20 / 100% / 360 днів х 554 дні = 81,66 грн.

З яких заборгованість по кредиту в розмірі 878,30 грн (85,20+124,54+85,20+124,54+85,20+124,54+124,54+124,54=878,30), а по процентах в розмірі 650,07 грн. (68,57+99,79+65,44+95,22+62,41+90,76+86,22+81,66=650,07).

У Постановах Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі N 910/10156/17 (провадження N 12-14гс18) та від 28.03.2018 р. у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18) Велика палата Верховного Суду висловила таку позицію щодо застосування положень ст. 1048 ЦК України у боргових зобов'язаннях: відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої статті 1054 ЦК та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 ЦК.

Наслідки прострочення грошового зобов'язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 39 Постанови від 10.04.2018 р. Велика Палата Верховного суду звернула увагу на визначення правомірної і неправомірної поведінки боржника, від якої залежить застосування положень ст.1048 та ч.2 ст.625 ЦК України.

У задоволенні позовних вимог за період з 01.09.2016 року по 01.01.2018 року поза межами строку кредитування слід відмовити за необґрунтованістю.

Починаючи з 01 вересня 2016 року банк не позбавлений права звернутися з позовом про застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , адреса місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д, заборгованість за кредитним договором від 09.04.2010 року за період з 21.10.2014 р. по 31.08.2016р., що складається із заборгованості по кредиту в розмірі 878,30 грн та процентах за користування коштами в розмірі 650,07 грн, а всього 1528,37 грн.

У задоволенні позовних вимог за період з 26.04.2013 року по 20.10.2014 року відмовити у зв»язку з пропуском строку позовної давності, а з 01.09.2016 року по 01.01.2018року - за необґрунтованістю.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський