Справа № 515/2047/18
Провадження № 2/515/281/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Давиденка К.В.

відповідача представника Нерушайської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області Садковської Г.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2018 року представник позивача адвокат Давиденко К.В., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року в селі Глибоке Татарбунарського району Одеської області померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,55 га, що розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29.06.2006 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 . Вказану земельну ділянку прийняв у спадщину ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії від 20.10.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №4769.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року в селі Глибоке Татарбунарського району Одеської області помер ОСОБА_3 . За життя, а саме 11.12.2009 року останній вчинив заповіт, яким заповів позивачці вищевказану земельну ділянку, яку він фактично прийняв, але за життя не переоформив на своє ім`я правовстановлюючий документ.

Звернувшись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, у зв`язку з тим, що вона не надала в нотаріальну контору правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельну ділянку.

За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за нею, як спадкоємцем за заповітом, права власності на спадкову земельну ділянку площею 4.55 га, яка розташована на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану нерухомість вона позбавлена можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказану спадкову нерухомість.

Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження по справі в загальному порядку (а.с.21).

15 лютого 2019 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області витребувано від державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Колісника Д.Ю. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлих: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.27).

На виконання ухвали суду, від державного нотаріуса Колісника Д.Ю. надійшла копія матеріалів спадкової справи №171/2016 щодо спадкодавця ОСОБА_3 , яка відкрита нотаріусом 02 липня 2016 року (а.с.29-46).

Представник позивача адвокат Давиденко К.В. в підготовче судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 47 ).

Представник Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 22 ).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача, його представника та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини третьої ст.200 та частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості вступити у спадок в установленому законом порядку, як спадкоємець за заповітом, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Вказане підтверджується наступними доказами:

- копією заповіту, складеного 11.12.2009 року (а.с.6), згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем по заповіту на земельну ділянку, площею 4.55 га, розташованої на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала ОСОБА_3 на день його смерті, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серїі ВЕС №615333 від 20.10.2006 року (а.с.6);

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.12.2009 року (а.с.7), із якого слідує, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с . Глибоке Татарбунарського району Одеської області;

-копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.08.2012 року (а.с.8), згідного якого встановлення факт постійного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕС №615338, зареєстрованого в реєстрі за №4769 від 20.10.2006 року (а.с.9), з якого слідує, що ОСОБА_3 є спадкоємцем земельної ділянки, площею 4.55 га, розташованої на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 29.06.2004 року;

- копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29.06.2004 року (а.с.10), відповідно до якого ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки площею 4,55 га, розташованої на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогоподарського виробництва;

-копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28 січня 2005 року (а.с.11), із якого вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Глибоке Татарбунарського району Одеської області;

-листом нотаріуса від 10.06.2010 року №771/02-31 (а.с.12), яким позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 з причини відсутності (ненадання) оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане майно - земельну ділянку.

Звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 28.11.2018 року (а.с.14-15) визначена вартість земельної ділянки площею 4,55 га, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 , яка складає 109532 грн..

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ за №44326734 від 02.07.2016 року (а.с.41), наданої державним нотаріусом Колісником Д.Ю., повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 - інформація відсутня.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру /заповіти/спадкові договори/ за №44326767 від 02.07.2016 року (а.с.42) слідує, що заповіт від 11.12.2009 року за номером у спадковому реєстрі 58194934, вчинений ОСОБА_3, посвідчений Глибоківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, є чинним.

Також, в матеріалах витребуваної судом спадкової справи наявна інформаційна довідка зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ за № 55335685 від 02.03.2019 року (а.с.45), якою підтверджується, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, державним нотаріусом відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 36809270, зареєстрована у нотаріуса за №204/2005 від 17.06.2005 року та видані свідоцтва про право на спадщину за №№4769, 4772 серії ВЕС № 615333 та серії ВЕС №615332 від 20.10.2006 року (а.с.45-46).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування " передбачено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування

(зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору вона позбавлена можливості через відсутність правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, яку прийняв у спадщину спадкодавець після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, які доводять факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 права власності на вказану нерухомість (а.с.9).

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, що узгоджуються між собою, за відсутності заперечень відповідача Нерушайської сільської ради Татарбунарського району (а.с. 22 ), враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, позивачка не відмовилась від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом із ним(а.с.8), суд вважає, що за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом, повинно бути визнано право власності на спадкову земельну ділянку площею 4,55 га, розташовану на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 29 червня 2004 року на ім`я ОСОБА_2 , яку прийняв у спадщину ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Керуючись ст.ст. 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 82, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 16.12.1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), як спадкоємцем за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 4,55 га, розташовану на території Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 29 червня 2004 року, що належала ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 року, яку прийняв у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом - ВЕС №615333, ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.А.Семенюк