Ухвала

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 310/8453/17

провадження № 61-6367ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянський міський район електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправним та скасування рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянський міський район електричних мереж звернулось до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 13 608,63 грн, а також суми сплаченого судового збору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, що постачається Бердянським міським районом електричних мереж, на її ім'я відкритий особовий рахунок.

07 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією, згідно з умовами якого споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, договору, Правил користування електричною енергією для населення.

25 березня 2017 року при перевірці дотримання Правил користування електричною енергією за адресою мешкання ОСОБА_1 було встановлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку; порушення виконано приховано. По встановленому факту складений акт № 00141209. Працівниками БМРЕМ проведено відключення самовільного приєднання.

Позивачем відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562, було визначено обсяг та вартість не облікованої електричної енергії, яка склала 13 608,63 грн. Вказана сума відповідачем не сплачена.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічними позовними вимогами до ПАТ «Запоріжжяобленерго», третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправним та скасування рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання протиправним та скасування рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання правомірним акта про порушення, визнання позивачки причетної до виявленого порушення та про нарахування обсягу та вартості не облікованої енергії в розмірі 13 608,63 грн, а також стягнення судового збору.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що 25 березня 2017 року на сходовій клітині біля квартир №№ 76, 77, 78, 79 будинку АДРЕСА_1 у загальному місці, де знаходяться електричні лічильники з вказаних квартир, було складено акт про порушення № 00141209, яким визначено, що позивачка за адресою свого проживання порушила ПКЕЕН, здійснила самовільне підключення електропроводки до електричної мережі іншого власника мереж з порушенням схеми обліку, порушення виконано приховано. В акті було зазначено, що комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного акта буде проводити засідання 21 квітня 2017 року. В зв'язку із незгодою з вказаним порушенням та фактами, викладеними в акті, ОСОБА_1 звернулась до начальника БРЕМ із зазначенням про незаконність та порушення діючого законодавства при складенні акту, просила вказаний акт анулювати. Згідно протоколу від 21 квітня 2017 року № 370 засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН було вирішено, що споживач причетний до виявленого порушення на підставі акта; акт є правомірним; затверджено розрахунок не облікованої енергії в розмірі 34 869,16 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до НКРЕКП, яка своїм листом від 30 травня 2017 року повідомила позивачці, енергопостачальнику та відділу НКРЕКП у Запорізькій області, що в порушення Методики у спірному акті, як у описі виявленого порушення, так і в наведеній в акті схемі, не зазначено місце самовільного підключення електропроводки до електричної мережі, а тому енергопостачальник не мав підстав для застосування положень Методики для здійснення розрахунку обсягу та вартості не облікованої електричної енергії на підставі акта. Крім зазначеного, відповідачу було рекомендовано привести свої дії по відношенню до споживача у відповідність до вимог чинного законодавства України шляхом скасування нарахувань на підставі акту. Однак, комісією на своєму засіданні 23 червня 2017 року (протокол № 387) було прийнято аналогічне рішення, але затверджено новий розрахунок по акту на суму

13 608,63 грн. Згідно пункту 3.1 Методики, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 5-7 цього пункту Методика застосовується за умови виявлення місця підключення до відповідних мереж, що зазначається в акті порушення та позначається на схемі. Але в акті в описі виявленого порушення та на схемі електропостачання межі самовільного підключення не зазначені, що підтверджує відсутність вини ОСОБА_1 та її причетності до самовільного підключення. При складанні спірного акта представники енергопостачальника не проводили ніяких замірів, ними не проводився демонтаж будівельних конструкцій для виявлення порушення. Крім зазначеного, позивачем за первинним позовом при проведенні розрахунків було застосовано не ту норму Методики (абзац «а» пункту 3.3 замість абзацу «б» пункту 3.3). Акт про порушення не було розглянуто протягом 50 днів, як це передбачено ПКЕЕН, що тягне за собою його недійсність.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

12 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог

ПАТ «Запоріжжяобленерго» відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго» (згідно протоколів від 23 червня 2017 року № 387 та від 21 квітня 2017 року № 370) про визнання правомірним акту про порушення від 25 березня

2017 року № 00141209, визнання ОСОБА_1 причетною до виявленого порушення на підставі складеного акта та про нарахування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії у розмірі 13 608,63 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянський міський район електричних мереж оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянський міський район електричних мереж задоволено.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

12 квітня 2018 року скасовано та прийнято постанову наступного змісту.

Позовні вимоги ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянський міський район електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянський міський район електричних мереж заборгованість по сплаті вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 13 608,63 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до

ПАТ «Запоріжжяобленерго», третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправним та скасування рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 березня 2019 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 13 лютого

2019 року та залишити в силі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 310/8453/17 за первісним позовом єстягнення заборгованості по сплаті вартості не облікованої електричної енергії в розмірі 13 608,63 грн, за зустрічним позовом ? визнання протиправним та скасування рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання правомірним акта про порушення, визнання позивачки причетної до виявленого порушення та про нарахування обсягу та вартості не облікованої енергії в розмірі 13 608,63 грн.

Справа № 310/8453/17 є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), справа є малозначною в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі виробничого структурного підрозділу Бердянський міський район електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправним та скасування рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило