ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1555/19 Справа № 204/3324/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30 серпня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань в ОСОБА_1 станом на 31 березня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 23440,23 грн.

У зв'язку з чим, ПАТ КБ ПриватБанк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 серпня 2006 року в розмірі 23440,23 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити частково позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено того факту, що, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 розуміла саме ті Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», що додано позивачем до позову і відповідно до яких нараховано складові заборгованості, а тому факт ознайомлення відповідача із вказаними Умовами та правилами не можна визнати доведеним, а самі Умови й Тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Із матеріалів справи вбачається, між сторонами 30 серпня 2006 року було укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ ПриватБанк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами (36,0% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитним договором є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, а саме: заява від 30 серпня 2006 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг.

Підписуючи анкету-заяву, відповідач надала згоду на те, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає між ним та банком кредитний договір.

Положеннями ст. ст. 526, 625 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку банку, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором, у відповідача станом на 31 березня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі23440,23 грн., з яких:

- 3411 грн. - заборгованість за кредитом;

- 18436,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована складова);

- 1092,39 грн. - штраф (процентна складова).

Слід звернути увагу, що апелянтом було надано детальну виписку про рух коштів за вказаними картками, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалась кредитними коштами: знімала готівку, розраховувалась за товари у різних магазинах та поповнювала кредитні кошти на умовах та правилах користування карткою.

Вищевказане дає підстави стверджувати, що підписавши анкету-заяву та отримавши кредитну картку, відповідач підтвердила свою згоду на те, що вказана заява та картка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, становлять між нею та ПАТ КБ ПриватБанк кредитний договір.

При цьому колегія суддів зауважує, що строк дії картки згідно заяви позичальника становить 3 роки (а.с.11 зв.), а не 6 років, як зазначено у довідці, доданій банком до апеляційної скарги. (а.с.50)

Як вбачається з розрахунку банку, станом на березень 2009 року заборгованість ОСОБА_1 по тілу кредиту складала 3411 грн.

Отже, зазначена сума і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Крім того, п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк передбачено стягнення штрафів при порушенні клієнтом строків платежів більш ніж на 120 днів у розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі 3411 грн., то 5% від зазначеної суми становить 170,55 грн., що разом з фіксованою сумою штрафу у розмірі 500 грн. складає 670, 55 грн., які також підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки процентів, то колегія суддів приходить до висновку про відмову у їх задоволенні з наступних підстав.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з заяви позичальника, між банком та відповідачкою погоджено процентну ставку у розмірі 36% річних, в той час як банком у розрахунку застосовано процентну ставку і 36%, і підвищену процентну ставку у розмірі 72%, яка не обумовлена ні заявою, ні Умовами.

При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості визначитися з розміром процентів, які підлягають стягненню з відповідачки, з огляду на розрахунок, наданий банком.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (на теперішній час Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (на теперішній час Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк) заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 серпня 2006 року, яка станом на 31 березня 2018 року становить 4081,55 грн. та складається з:

- 3411,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-670,55 нрн. - штрафи.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Т.Р.Куценко

ОСОБА_2