Ухвала

08 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 226/1664/18

провадження № 61-6930ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської центральної міської лікарні, третя особа ? Мирноградська міська рада, про поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася через засоби поштового зв'язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року.

На підставі касаційної скарги не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, вона подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження.

Оскаржена постанова прийнята Донецьким апеляційним судом 19 лютого 2019 року, повний текст постанови складено судом 25 лютого 2019 року. Касаційна скарга здана до поштового відділення 31 березня 2019 року, тобто з пропущенням, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України, строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 27 березня 2019 року.

У касаційній скарзі заявник просить поносити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що повний текст постанови апеляційного суду отримано лише 01 березня 2019 року. На підтвердження вказаного заявником надано роздруківку з офіційного веб-сайту

ПАТ «Укрпошта» про рух та вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором № 239 адресату 01 березня 2019 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV

v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Вказані підстави не можна вважати поважними, оскільки

заявник на підтвердження вказаних обставин не надає належних доказів, що апеляційним судом було направлено заявнику копію оскаржуваної постанови рекомендованим листом саме за № 239.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, якими можуть бути оригінали або завірені в установленому порядку їх копії поштового конверту, довідка із суду.

У порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України укасаційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Таким чином, заявнику потрібно надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням інших учасників справи, їх місце проживання або місцезнаходження та надати копії уточненої касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР

«Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати

Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду у липні 2018 року з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування наказу від 11 червня 2018 року № 194-к про звільнення з посади сестри медичної кабінету на 1,0 ставки стоматологічної поліклініки зі спеціалізованими прийомами; поновлення її на роботі на цій посаді з 12 червня 2018 року; розрахунок та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з

12 червня 2018 року по день поновлення на роботі; зобов'язання відповідача усунути перешкоди та допустити її до роботи за сумісництвом на посаді сестри медичної зубопротезної лабораторії на 0,25 ставки.

Підпунктом першим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не

менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом другим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у

розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1 762,00 грн.

Отже, ураховуючи характер спору та клопотання касаційної скарги, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у частині оскарження судових рішень у розмірі 4 228,80 грн: визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ((1 762,00 грн х 0,4) х 200 %), стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі мінімальної ставки ((1 762,00 грн х 0,4) х 200 %), усунення перешкод та допуск до роботи за сумісництвом ((1 762,00 грн х 0,4) х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у

Печер. р-ні/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: 6007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 19 лютого 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило