Провадження №22-ц/812/561/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.,

за участі: позивача ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, представників відповідача - Хабловської О.В., Мельникова В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №484/5033/18 за апеляційною скаргою Миколаївського обласного центру зайнятості на рішення, яке постановив Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Маржиної Тетяни Валеріївни у приміщенні цього суду 15 січня 2019 року, повний текст якого складений в той же день, за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центру зайнятості про визнання незаконною відмови у переведенні на іншу посаду та зобов'язання запропонувати посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миколаївського обласного центру зайнятості (далі - Миколаївський ОЦЗ) про визнання незаконною відмови у переведенні на іншу посаду та зобов'язання запропонувати посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості.

Позов мотивовано тим, що 21 січня 2011 р. її було прийнято на роботу на посаду головного спеціаліста відділу організації працевлаштування населення Первомайського міськрайонного центру зайнятості (далі - Первомайської МРЦЗ) на період соціальної відпустки іншого працівника, а в подальшому переведено на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайського МРЦЗ. Наказом Державної служби зайнятості від 26 жовтня 2016 р. вирішено реорганізувати шляхом приєднання до Миколаївського ОЦЗ Первомайський міськрайонний центр зайнятості. Наказами Миколаївського ОЦЗ №204-23 від 09 листопада 2017 р. та №385-к від 15 листопада 2017 р. на базі Первомайського МРЦЗ створена Первомайська міськрайонна філія Миколаївського обласного центру занятості (далі - Первомайська філія) та затверджено Положення про філію. Наказом Миколаївського ОЦЗ від 10 листопада 2017 р. № 205-23 визнано таким, що втратив чинність наказ № 54-23 від 31 березня 2017 р. та затверджено нову граничну чисельність працівників Первомайської філії та кількість штатних посад - 23,5, в тому числі у відділі взаємодії з роботодавцями - 5 посад. Наказом Миколаївського ОЦЗ від 15 листопада 2017 р. №385-к структура та штатний розпис Первомайської філії введені в дію з 15 листопада 2017 р.

21 грудня 2017 р. наказом МОЦЗ №429-к працівників Первомайського МРЦЗ переведено на посади Первомайської філії, зокрема, на три посади провідних фахівців з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями переведені два працівники з аналогічного відділу Первомайського МРЦЗ та один працівник з відділу бухгалтерського обліку - начальник відділу-головний бухгалтер.

Наказом Миколаївського ОЦЗ від 26 квітня 2018 р. №138-к позивачку звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайського МРЦЗ у зв'язку з реорганізацією та скороченням штату. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2018 р. визнано незаконним звільнення та скасовано даний наказ з поновленням на роботі. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 р. рішення в частині поновлення на роботі залишено в силі.

16 лютого 2018 р. та 15 березня 2018 р. ОСОБА_1 зверталась із заявами до Миколаївського ОЦЗ про переведення її на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайської філії, однак 27 лютого 2018 р. та 28 березня 2018 р. їй було відмовлено у переведенні, оскільки така посада їй не пропонувалась та відділ взаємодії з роботодавцями Первомайської філії з 02 січня 2018 р. укомплектований повністю, хоча відповідач зобов'язаний був запропонувати їй переведення на посаду в філії, яка аналогічна тій, що вона займала. За таких обставин позивачка вважає відмову незаконною.

Посилаючись на викладене, з урахуванням зазначеного позивачка просила визнати незаконними відмови Миколаївського ОЦЗ від 27 лютого 2018 р. та 28 березня 2018 р. у переведенні її з посади провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайського МРЦЗ на посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської філії, та зобов'язати відповідача запропонувати їй посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської філії.

У відзиві на позов представник відповідача Хабловська О.В. просила відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивований тим, що з жовтня 2016 р. розпочата реорганізація базових центрів зайнятості Миколаївської області шляхом приєднання до МОЦЗ, який є правонаступником майна, прав та обов'язків базових центрів зайнятості. Відповідно до наказу МОЦЗ від 31 березня 2017 р. № 54-23 гранична чисельність штатних працівників Первомайського МРЦЗ становила 25,5 штатних одиниць. Даний наказ втратив чинність на підставі наказу МОЦЗ від 10 листопада 2017 р. № 205-23. У наказі МОЦЗ від 10 листопада 2017 р. № 205-23 не передбачена чисельність на Первомайський МРЦЗ, Снігурівський РЦЗ (у зв'язку із створенням у даних районах Миколаївської області філій ОЦЗ), а тому штатна чисельність Первомайського МРЦЗ, яка була затверджена директором Миколаївського ОЦЗ у кількості 25,5 штатних посад, підлягала повному скороченню у зв'язку з припиненням його діяльності. Після затвердження штатного розпису ОСОБА_1 було попереджено про звільнення та запропоновано їй посаду в структурі філії - тимчасову посаду провідного фахівця з питань зайнятості на період соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, однак ОСОБА_1 не надала своєї згоди на переведення. 16 лютого 2018 р. та 15 березня 2018 р. від позивачки надійшли заяви про надання згоди на переведення її на посаду провідного фахівця відділу взаємодії з роботодавцями Первомайської філії. Відповіді на ці заяви не містили відмови у переведенні, оскільки зазначена вище посада на той час взагалі не пропонувалась. 26 квітня 2018 р. ОСОБА_1 в порядку працевлаштування була запропонована тимчасова посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайської філії, однак вона відмовилась від такої пропозиції, зазначивши, що може розглянути переведення на дану посаду з іншим строком перебування, що було передчасним, оскільки основний працівник ще не перебував у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, і тому МОЦЗ не міг їй такого запропонувати. 26 січня 2018 р. ОСОБА_1 було направлено роз'яснення щодо можливості її звільнення у разі ненадання згоди на дану пропозицію, однак вона не надала згоду на переведення на жодну із запропонованих посад. 04 червня 2018 р., в порядку працевлаштування, ОСОБА_1 було запропоновано тимчасову посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Первомайської філії, згоду на яку Миколаївський ОЦЗ не отримано. За такого Миколаївським ОЦЗ докладено усіх зусиль для працевлаштування ОСОБА_1 МОЦЗ не може перевести її на посаду у відділі взаємодії з роботодавцями, тому що всі три посади у цьому відділі вже зайнятті.

10 грудня 2018 р. позивачкою надано відповідь на відзив, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги, оскільки, відмовивши їй у переводі на посаду, відповідач порушив її трудові права. Після реорганізації, посада, яку вона обіймала не скорочувалась. Відповідно до штатного розпису Первомайської філії відділ взаємодії із роботодавцями складається із посад: начальника відділу, його заступника, трьох посад провідних фахівців із питань зайнятості - всього п'ять штатних посадових одиниць, як було і в штатному розписі Первомайського МРЦЗ. Тобто після реорганізації у структурі відділу взаємодії із роботодавцями центру зайнятості не відбулося жодних змін та скорочень штатних одиниць відділу. Відповідач створив штучні перепони щодо її переведення.

28 листопада 2018 р. до суду надійшла заява представника відповідача про зупинення розгляду справи до розгляду Верховним Судом справи № 484/1862/18, яка мотивована тим, що 31 жовтня 2018 р. Верховним Судом було відкрите касаційне провадження у справі № 474/1862/18 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського ОЦЗ про зобов'язання продовжити дію безстрокового трудового договору, визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Предмет розгляду наданої справи прямо пов'язаний з результатом розгляду справи, що знаходиться на розгляді у Верховному Суді.

10 грудня 2018 р. позивачкою надано заперечення проти зупинення розгляду справи, мотивоване тим, що підставою зупинення розгляду справи не може бути касаційне оскарження і предмет позову у справах різний.

Ухвалою суду від 14 вересня 2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача МОЦЗ про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача Хабловська О.В. просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2019 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано незаконними відмови Миколаївському ОЦЗ від 27 лютого 2018 р. та 28 березня 2018 р. у переведенні ОСОБА_1 з посади провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайського МРЦЗ на посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської філії.

Зобов'язано Миколаївський ОЦЗ запропонувати ОСОБА_1 посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської філії.

Стягнуто з Миколаївського ОЦЗ на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи той факт, що позивачка була попереджена про звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України, але представниками відповідача факт скорочення посади, яку вона займала, не доведений. Отже, відмовивши позивачці у переведенні її на посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості, відповідачем було порушено конституційне право позивачки.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважав, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Миколаївський ОЦЗ вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права й просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийшов до помилкових висновків щодо задоволення позовних вимог про визнання незаконними відмов Миколаївського ОЦЗ у переведенні позивачки, оскільки питання переведення останньої вже досліджувалось при вирішенні справи № 474/1862/18 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, висновки по якій є преюдиціальними. Також суд не врахував, що на посаду у Первомайській міськрайонній філії Миколаївського ОЦЗ, аналогічну тій, яку обіймала ОСОБА_1 у Первомайському МРЦЗ, переведено колишнього головного бухгалтера ОСОБА_5, яка на той час була вагітна, має більш тривалий стаж роботи у центрі зайнятості та більш високу кваліфікацію, але законодавство не зобов'язує роботодавця оформлювати у вигляді співбесіди чи тестування факт надання передбачених законом переваг певним категоріям працівників. Крім того, відповіді Миколаївського ОЦЗ від 27 лютого 2018 р. та від 28 березня 2018 р. не містили відмови у переведенні ОСОБА_1, а носили виключно інформаційний характер, але 26 квітня 2018 р. та 04 червня 2018 р. позивачці пропонувались з метою працевлаштування інші посади, від яких позивачка відмовилась. Незаконною є також ухвала суду від 14 січня 2019 р. про відмову у зупиненні провадження у справі, оскільки помилковим є висновок суду, що касаційне оскарження рішення у справі, яке пов'язане з цією справою, не є підставою для зупинення провадження.

Від ОСОБА_1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заперечення мотивовані тим, що в процесі реформування центрів зайнятості на місцях відбулося створення Первомайської філії Миколаївського ОЦЗ на базі Первомайського МРЦЗ зі скороченнями лише посад бухгалтерів, але повним збереженням складу відділу взаємодії з роботодавцями. Тому, відмовивши позивачці у переведенні на посаду провідного фахівця вказаного відділу, відповідачем були порушені конституційні права останньої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідача, позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду таким вимогам закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що наказом Миколаївського ОЦЗ № 15-ос від 19 листопада 2011 р. ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу організації працевлаштування населення Первомайського МРЦЗ на період соціальної відпустки ОСОБА_6 по догляду за дитиною до досягнення нею чотирьохрічного віку (а.с.16).

В подальшому ОСОБА_1 обіймала різни посади у Первомайському МРЦЗ і з 16 березня 2015 р. переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями.

Наказом Миколаївського ОЦЗ № 58-к від 14 лютого 2015 р. з 15 квітня 2015 р. працівникам міськрайонних, міського, районних, районних у місті центрів зайнятості Миколаївської області змінені істотні умови праці та переведено їх з посад державних службовців на посади працівників державної служби зайнятості.

Наказом Державної служби зайнятості № 194 від 26 жовтня 2016 р. прийнято рішення про реорганізацію базових центрів зайнятості Миколаївської області, в тому числі Первомайського МРЦЗ, шляхом приєднання до Миколаївського ОЦЗ, установлено, що Миколаївський ОЦЗ є правонаступником майна, прав та обов'язків базових центрів зайнятості, які реорганізуються ( а.с. 56).

Наказом Миколаївського ОЦЗ №285 від 08 листопада 2016 р. призначено голову комісії з припинення юридичної особи Первомайського МРЦЗ ОСОБА_7., яку наказом від 11 вересня 2017 р. замінено на Омельченко Л.М.

Наказом Миколаївського ОЦЗ №54-23 від 31 березня 2017 р. затверджено граничну чисельність працівників Первомайського МРЦЗ на 2017 р. - 25,5 осіб., в тому числі у відділі взаємодії з роботодавцями - 5 посад: начальника відділу, заступника, три посади провідних фахівців з питань зайнятості.

Наказом Миколаївського ОЦЗ від 09 листопада 2017 р. створені відокремлені структурні підрозділи, в тому числі й Первомайська філія, та затверджено її Положення.

Наказом Миколаївського ОЦЗ від 10 листопада 2017 р. №205-23 визнано таким, що втратив чинність наказ №54-23 від 31 березня 2017 р. та затверджено граничну чисельність працівників Первомайської філії Миколаївського ОЦЗ та кількість штатних посад - 23,5, в тому числі у відділі взаємодії з роботодавцями - 5 посад: начальника відділу, заступника, три посади провідних фахівців з питань зайнятості.

Наказом Миколаївського ОЦЗ №385-к від 15 листопада 2017 р. структура та штатний розпис Первомайської філії введені в дію з 15 листопада 2017 р.

20 листопада 2017 р. ОСОБА_1 попереджено про скорочення посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайського МРЦЗ та запропоновано тимчасову посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Новоодеського РЦЗ на період соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника.

21 грудня 2017р. наказом директора Миколаївського ОЦЗ №429-к працівників Первомайського МРЦЗ переведено на посади Первомайської філії, зокрема на три посади провідних фахівців з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями переведені два працівника з аналогічного відділу Первомайського МРЦЗ та один працівник з відділу бухгалтерського обліку - начальник відділу-головний бухгалтер.

16 лютого 2018 р. та 15 березня 2018 р. ОСОБА_1 зверталась до Миколаївського ОЦЗ із заявами, в яких просила перевести її на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайської філії.

У відповідях на звернення від 27 лютого 2018 р. та від 28 березня 2018 р. ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на зазначену нею у заявах посаду з посиланням на те, що така посада їй не пропонувалась та відділ взаємодії з роботодавцями Первомайської філії укомплектований повністю з 02 січня 2018 р. (а.с. 17, 21, 67, 68).

26 квітня 2018 р. ОСОБА_1 попереджено про скорочення її посади та запропоновано зайняти тимчасову посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайської філії на період соціальної відпустки по вагітності та пологам основного працівника. Цього ж дня позивача попереджено про звільнення з 26 квітня 2018 р.

Наказом Миколаївського ОЦЗ від 26 квітня 2018 р. №138-к ОСОБА_1 звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайського МРЦЗ у зв'язку з реорганізацією та скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївській області від 09 липня 2018 р. у справі № 484/1862/18 визнано незаконним та скасовано наказ директора Миколаївського ОЦЗ № 138-к від 26 квітня 2018 р. про звільнення ОСОБА_1 з поновленням ОСОБА_1 на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу взаємодії з роботодавцями Первомайського міськрайонного центру зайнятості з 26 квітня 2018 р., стягнуто з Миколаївського ОЦЗ 9 875 грн. 46 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов'язання продовжити дію безстрокового трудового договору шляхом переведення на аналогічну посаду (а.с. 26-30). Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 19 вересня 2018 р. рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнуто на користь позивача 10 241 грн. 34 коп. середнього заробітку. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с. 31-34).

Задовольняючи даний позов, суд, проаналізувавши обставини реорганізації Первомайського МРЦЗ та звільнення позивачки з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, враховуючи те, що позивачка хоча і була попереджена про звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України, але факт скорочення посади, яку вона займала, відповідачем не доведено, дійшов висновку, що відмовивши позивачці в переведенні на посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості, відповідач порушив конституційне право позивачки, яке підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Трудові відносини всіх працівників в України регулюються КЗпП України (ст. 1).

В силу ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Стаття 232 КЗпП України визначає коло трудових спорів працівників, які вирішуються судами: про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу; працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав; працівників про оформлення трудових відносин у разі виконання ними роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи, а також про відмову у прийнятті на роботу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 р. у справі № 523/9076/16-ц).

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що метою звернення з даним позовом є відновлення її трудових прав, а саме - продовження дії трудового договору, збереження робочого місця після реорганізації Первомайського МРЦЗ шляхом приєднання останнього до Миколаївського ОЦЗ.

Колегія суддів вважає, що за наявності задоволеного позову ОСОБА_1 до Миколаївського ОЦЗ про поновлення її на роботі неефективним є обраний позивачем спосіб відновлення прав шляхом визнання незаконною відмови у переведенні на іншу посаду та зобов'язання запропонувати посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості, оскільки такий спосіб не передбачений законом і не призведе до поновлення її прав, а саме - надання їй роботи у Миколаївському ОЦЗ.

Більш того, колегія суддів враховує наступне.

В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи справу № 484/1862/18 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центру зайнятості про зобов'язання продовжити дію безстрокового трудового договору шляхом її переведення з посади, яку вона обіймала у Первомайському МРЦЗ, на аналогічну посаду в Миколаївському ОЦЗ, визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, та задовольняючи позовні вимоги щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, та відмовивши у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що продовження строку трудового договору та його переведення є повноваженням роботодавця, а суд здійснює перевірку дотримання прав працівника під час переведення або відмови в його переведенні. Також суд встановив факт порушення прав позивача під час її звільнення, що включає й відмову в її переведенні на посаду у Первомайській філії, а тому вважав, що задоволення позовних вимог про поновлення на роботі повністю відновлює права та інтереси ОСОБА_1 Суд апеляційної інстанції погодився з таким висновком і зауважив також, що до прийняття роботодавцем будь-якого рішення з приводу переведення позивача до створеної філії, тобто після поновлення на роботі, права позивача не можуть вважатись порушеними і не підлягають судовому захисту.

Згідно змісту позовних вимог, ОСОБА_1 просить визнати незаконними відмови відповідача у переведенні її на посаду у Первомайську філію від 27 лютого 2018 р. та від 28 березня 2018 р., які передували звільненню, тоді як, обставини щодо відмови у переведенні до звільнення з роботи позивачки були предметом дослідження процедури звільнення при розгляді судами справи № 484/1862/18 і щодо їх законності судом зроблений висновок.

За таких обставин висновок суду щодо задоволення позову є помилковим, а тому колегія суддів погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги.

Щодо аргументів апеляційної скарги про помилковість ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні зави відповідача про зупинення розгляду, то колегія суддів їх відхиляє.

Звернувшись із вказаною заявою, представник відповідача посилався на необхідність зупинити провадження у даній справі до розгляду Верховним Судом справи № 484/1862/18.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України в такому випадку провадження зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином рішення у справі № 484/1862/18 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центру зайнятості про покладення обов'язку, визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди набрало законної сили 19 вересня 2018 р.

За такого суд обґрунтовано дійшов висновку, що оскарження рішення у справі у касаційному порядку не є підставою для зупинення провадження, а тому вірно відмовив у зупиненні провадження у справі, а доводи апеляційної скарги про протилежне є явно необґрунтованими, такими, що суперечать наведеним положенням цивільно-процесуального закону.

З урахуванням викладеного рішення суду як постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального права необхідно в силу п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасувати, постановити по справі нове судове рішення про відмову у позові.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки по справі апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове про відмову у позові, відсутні підстави для стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, але з позивача на користь відповідача необхідно стягнути понесені ним судові витрати - сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір (2 114 грн. 40 коп.).

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного центру зайнятості задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2019 року скасувати, постановити по справі нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центру зайнятості про визнання незаконною відмови у переведенні на іншу посаду та зобов'язання запропонувати посаду провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями Первомайської міськрайонної філії Миколаївського обласного центру зайнятості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості 2 114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 03 квітня 2019 року