РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/33/18

Провадження № 22-ц/4815/30/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Закревський Л.В.

Рішення ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту 14 вересня 2018 року

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області та Володимирецької селищної ради на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року в справі за позовом заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в сумі 70 075,72грн., -

В С Т А Н О В И Л А :

Заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в сумі 70 075,72 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 04.04.2013 Управлінням ДАБІ у Рівненській області зареєстровано подану ОСОБА_2 декларацію про початок виконання будівельних робіт № РВ95 на об'єкті «Реконструкція магазину по АДРЕСА_1». 23.04.2015 ним подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, однак договір про пайову участь у створенні інфраструктури не укладено, відповідних коштів до місцевого бюджету забудовником не внесено.

Оскільки договір про пайову участь не укладено саме внаслідок протиправної бездіяльності ОСОБА_2, вищезазначену суму прокурор вважає збитками у формі упущеної вигоди, яку б Володимирецька селищна рада могла отримати при укладанні відповідного договору, що і стало підставою для його звернення до суду.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не обґрунтовано та не доведено факту порушення відповідачем вимог законодавства, що сталося саме внаслідок винних дій відповідача, які призвели до заявлених збитків у вигляді неодержаного доходу. Також, між не укладенням договору та неотриманням коштів пайового внеску відсутній безпосередній причинний зв'язок, оскільки саме по собі укладення договору не гарантує сплату пайового внеску, в разі ж укладення відповідного договору, несплата пайового внеску є заборгованістю, а не збитками.

Не погодившись із вказаним рішенням, заступником прокурора Рівненської області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Вказує, що законом передбачено обов'язок саме замовника будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом перерахування відповідних коштів, а укладення договору про пайову участь є похідним від цього обов'язку.

Вважає, що неправомірна бездіяльність відповідача щодо виконання обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідачів до позивача із заявою про укладення такого договору є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Володимирецька селищна рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

За наведеного просив, рішення Володимирецького районного суду від 10.09.2018 скасувати та ухвалити нове рішення. яким позов задовольнити.

У поданій апеляційній скарзі Володимирецька селищна рада, вважає вказане рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної соціальної інфраструктури населеного пункту виникає у замовника будівництва безпосередньо з актів цивільного законодавства - в першу чергу ст. 40 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" та рішень органів місцевого самоврядування, що визначають величину платежу.

Вважає, що не укладення договору свідчить про недотримання відповідачем вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів територіальної громади селища Володимирець.

Крім того, вказує на те, що органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення та дотримання забудовником вимог містобудівного законодавства. Тому висновок суду першої інстанції щодо бездіяльності позивача, органу місцевого самоврядування не ґрунтується на законодавстві.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено факту порушення відповідачем вимог законодавства, що сталось саме внаслідок винних дій відповідача, які призвели до заявлених збитків у вигляді неодержаного доходу. Також, між не укладенням договору та неотриманням коштів пайового внеску відсутній безпосередній причинний зв'язок, оскільки саме по собі укладення договору не гарантує сплату пайового внеску, в разі ж укладення відповідного договору, несплата пайового внеску є заборгованістю, а не збитками.

Такий висновок не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України - зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зазначеними ст.11 ЦК України, є, окрім іншого, договори та інші правочини, цивільні права можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи 04.04.2013 Управлінням ДАБІ у Рівненській області зареєстровано подану ОСОБА_2 декларацію про початок виконання будівельних робіт № РВ95 на об'єкті «Реконструкція магазину по АДРЕСА_1». 23.04.2015 подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (а.с.21-22, 23-25).

Відповідно до інформації Володимирецької селищної ради Володимирецького району № 02-23/1609 від 07.08.2017, договір про пайову участь за вказаним фактом не укладався, підготовлений розрахунок пайової участі з проектом договору про її сплату був надісланий простою кореспонденцією ОСОБА_2 для підписання. Підписаний примірник договору чи будь-які інші документи на адресу селищної ради від нього не надходили. (а.с.14, 15-20).

Згідно з повідомлення Володимирецької селищної ради від 02.11.2017 №02-23/2303 про розрахунок величини пайової участі, з урахуванням того, що проектно-кошторисна документація для розрахунку не надана, договір про пайову участь не укладався. У відповідності до формули розмір пайової участі ОСОБА_2 у створенні інфраструктури селища Володимирець у зв'язку із забудовою земельної ділянки АДРЕСА_1 складає : 70 075,72 грн. (а.с.13).

Згідно ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI, замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є замовником будівництва , а отже на нього поширюється дія Закону № 3038-VI.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 40 зазначеного Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

На виконання вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Володимирецькою селищною радою Рівненської області було прийнято рішення від 24.07.2012 року № 540, згідно якого затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури селища Володимирець.

Пунктом 1.2. зазначеного Порядку, передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури смт. Володимирець полягає у перерахуванні замовником до прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію до міського бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VI визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом ч. 1, 6, 8 ст. 40 зазначеного Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; та визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Згідно п. 2.2. Порядку розмір пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Володимирець з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для реконструкції, розширення, добудови, реставрації і капітального ремонту нежитлових будівель та споруд.

Однак, Рішенням Володимирецької селищної ради від 26 березня 2015 року № 1224, до п.2.2 згаданого порядку внесено зміни та розмір пайової участі у розвитку інфраструктури при реконструкції нежитлових приміщень, яку здійснював ОСОБА_2, визначено в 1% кошторисної вартості будівництва (а.с.20).

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту між ОСОБА_2 та Володимирецькою селищною радою не укладався та відповідно не визначався розмір його пайової участі.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, прямо передбаченого чинним законодавством.

Невиконання такого зобов'язання добровільно не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, або після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію сплатити відповідні суми до місцевого бюджету, а в разі не виконання вимог закону це є підставою для примусового стягнення з відповідачів сум заборгованих місцевому бюджету.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11.10.2017 року, 09.08.2017 року, 01.02.2017 року №922/753/16.

Визначений Володимирецькою селищною радою розмір пайової участі ОСОБА_2 в розмірі 70075,72 грн. (а.с.13) до уваги не може бути взятий, оскільки селищна рада є стороною зацікавленою, яка в своєму листі від 02.11.2017 року прокурору стверджувала про неможливість виконання такого розрахунку. Крім того, при проведенні розрахунку розміру пайової участі, селищною радою застосовано показник вартості житла у Рівненській області, а реконструйований об'єкт житлом не являється. Будівельно-технічна експертиза з цього приводу по справі не проводилась. Заявлений ОСОБА_2 кошторис будівництва в декларації про готовність ніким не спростовувався (а.с.13,25).

Декларація про готовність об'єкта реконструкції подана ОСОБА_2 23.04.2015 року (після внесення змін до п.2.2 згаданого вище Порядку) і в ній зазначена кошторисна вартість будівництва 4080656 грн. (а.с.25).

Отже, відповідач згідно вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку затвердженого рішенням від 24.07.2012 року № 540 зі змінами від 26 березня 2015 року № 1224, був зобов'язаний сплатити в місцевий бюджет в якості пайової участі у створенні інфраструктури грошові кошти у сумі 4080,66 грн., а тому саме ця сума і підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь Володимирецької селищної ради.

За таких обставин, висновок суду першої інстанцій про те, що невиконання замовником будівництва обов'язку укласти договір про пайову участь до прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва звільняє його від обов'язку сплати пайової участі, є помилковим.

Разом із тим згідно зі статтею 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права (неотримання обов'язкових платежів), має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування відповідальності та стягнення збитків необхідною умовою є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дія чи бездіяльність), збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Володимирецька селищна рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди (збитків). При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із неправомірною бездіяльністю відповідачів.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, наявність факту у діях відповідача (протиправна бездіяльність) усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на нього обов'язку відшкодувати збитки.

За таких обставин, місцевий суд не дотримався вимог матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення і рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна інстанція доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в сумі 1600 грн. та при подачі апеляційних скарг в сумі по 2400 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь сторони позивачів пропорційно до задоволених вимог (5,82%), тобто на користь прокуратури Рівненської області судові витрати 232,8 грн. та на користь Володимирецької селищної ради 139,68 грн.

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги заступника прокурора Рівненської області та Володимирецької селищної ради задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 вересня 2018 року скасувати.

Позов заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради до ОСОБА_2 про стягнення збитків у формі упущеної вигоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Володимирецької селищної ради 4080,66 грн. збитків у формі упущеної вигоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Рівненської області судові витрати в сумі 232,8 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Володимирецької селищної ради, судові витрати в сумі 139,68 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків