Справа № 236/1163/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2019 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Саржевська І.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок незаконного використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, -

ВСТАНОВИЛА:

28.03.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок незаконного використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в розмірі 223852 грн.17 коп.

Ознайомившись із заявою та наданими до неї матеріалами, суддя прийшла до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст.177 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вставлених законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 921,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (ч.1 ст. 176 ЦПК України).

Оскільки позивачем ОСОБА_1 заявлені вимоги матеріального (майнового) характеру, ціною позову зазначено 223 852.17 грн, до оплати підлягає судовий збір у сумі 2 238,52 грн.

Позивачем за подання цієї позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції № 156 від 23.02.2019.

Таким чином, позивачу необхідно доплатити судовий збір в сумі 1 470,12 грн.

Також в порушення вимог п.10 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановлюється з підстав несплати судового збору у встановленому розмірі, суд у такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

Таким чином, зважаючи на зазначені вище недоліки, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, що не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею копії ухвали.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 також просить накласти арешт на майно ОСОБА_2 з метою забезпечення позовних вимог, при цьому позивачем сплачено судовий збір у розмірі 384,20 грн. (квитанція № 157 від 23.02.2019).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до правових позицій, висловлених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до вимог ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст. 81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки відповідна по формі заява про забезпечення позову до суду не надходила, в позові відсутнє будь-яке обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, заява ОСОБА_1Є про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню, проте суд враховує, що окремим документом зазначена заява до суду не надходила.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 175, 185, 258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок незаконного використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення- залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, усунути вказані недоліки позовної заяви, інакше заява буде визнана неподаною і їй повернута.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявниці.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала в частині повернення заяви про забезпечення позову може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її винесення (підписання суддею) шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду в порядку, передбаченому п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: