Справа № 500/150/19
Провадження № 6/500/40/19
УХВАЛА

11 січня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Петрової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі подання головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасову забору ОСОБА_1 виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з поданням про тимчасову заборону забору ОСОБА_1 виїзду за межі України.

В поданні про тимчасову заборону виїзду за межі України ОСОБА_1 державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначив, що на виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження № 55641480 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. № 20641 від 10.11.2017 року про стягнення боргу в сумі 14522 грн. 67 коп. з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь - яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час вчинення виконавчих дій виконавцем складено акт державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі та встановлено, що грошові кошти для сплати боргу в повному обсязі відсутні, майно, яке належить боржнику та підлягає опису та арешту відсутнє, боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

Згідно відомостей Державної фіскальної служби України на запит про номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними або фізичними особами - підприємцями у боржника - платника податків з таким податковим номером рахунки відсутні, інформація Державної податкової служби про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб відсутня. Згідно відомостей Пенсійного фонду України інформацію про отримання пенсії та про останнє місце роботи не знайдено. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців боржник не зареєстрований як підприємець. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України транспорт за боржником не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно нерухомість, у тому числі земельні ділянки, за боржником не значаться.

В судове засідання державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою подання про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України просив задовольнити.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з таких підстав.

Згідно з п. 4 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 5 ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Судом встановлено, що 25.01.2018 року державним виконавцем відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 20641 від 10.11.2017 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. щодо стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 14522 грн. 67 коп.

Також, 10.08.2018 року державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про заміну назви сторони виконавчого провадження, а саме з ОСОБА_3 на ОСОБА_1, оскільки згідно довідки Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області від 06.06.2018 року боржником змінено прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, 07.11.2018 року боржник ОСОБА_1 звернулась до відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із завою, в якій зазначила, що про наявність рішення суду щодо стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» знає. Заборгованість не має можливості сплатити, у зв'язку із тим, що на даний час не працює, оскільки доглядає за дитиною, а також майна для погашення заборгованості в неї немає.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що головним державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того факту, що боржник ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання зобов'язань покладених на неї виконавчим написом.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання головного державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.О.Бурнусус