Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 415/3854/16-ц

провадження № 61-16962св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія»

представник відповідача - Джунь Сергій Вікторович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07 лютого 2017 року в складі судді Фастовця В. М. та ухвалу Апеляційного суду Луганської області

від 12 квітня 2017 рокув складі колегії суддів: Дронської І. О., Гаврилюка В. К., Єрмакова Ю. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (далі - ПрАТ «Линік») про визнання недійсним та скасування наказу і зобов'язання виплати заробітної плати (премії).

Позовна заява мотивована тим, що з серпня 1994 року він працював у

ПрАТ «Линік» на посаді начальника зміни відділу охорони. 13 липня 2016 року генеральним директором підприємства ОСОБА_7, з посиланням на те, що

22 грудня 2015 року та 30 грудня 2015 року ОСОБА_4 не був здійснений контроль за додержанням працівниками охоронних вимог посадових інструкцій, винесений, як вважав позивач, незаконний наказ № 18-Д про зменшення розміру премії, яким позивачу зменшено на 50 % розмір премії по програмі короткотермінового стимулювання за 2015 рік.

Посилався на те, що вищевказаний наказ є незаконним, та з урахуванням уточнень позовної заяви, просив суд визнати недійсним та скасувати наказ

від 13 липня 2016 року № 18-Д та зобов'язати відповідача виплатити йому премію за програмою короткотермінового стимулювання за 2015 рік у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07 лютого

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 12 квітня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем у 2015 році допущено порушення посадової інструкції, та правомірності застосування до позивача зменшення розміру премії у межах, визначених додатком № 4 до Інструкції і саме за порушення посадової інструкції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того, суди неправильно визначили предмет спору та правовідносини між сторонами, оскільки фактично предметом спору є не процедура призначення премії, як помилково вважав суд, а предметом спору є підстави депреміювання позивача премією за 2015 рік, наказом від 13 липня 2016 року, тобто «заднім числом» після 6 місяців як закінчився календарний рік, за який вже була призначена премія. А тому вважав, що депреміювання відбулося після закінчення календарного року, за який уже призначена премія та після призначення самої премії без належних та без доведених у встановленому порядку підстав.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року ПрАТ «Линік»подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ОСОБА_4 працює на посаді начальника зміни відділу охорони Управління економічної безпеки ПрАТ «Линік».

Згідно з підпунктами 2.13, 2.25 посадової інструкції ДИ-09-090300-04 начальника зміни відділу охорони управління економічної безпеки ПрАТ «Линік» начальник зміни передає повноваження у свою відсутність у будівлі управління економічної безпеки помічнику начальника зміни із записом у робочий зошит про початок і закінчення ним обов'язків; здійснює контроль за дотриманням працівниками Відділу вимог посадових інструкцій і робочих інструкцій.

Відповідно до підпункту 2.5 посадової інструкції помічника начальника зміни Відділу охорони Управління економічної безпеки ПрАТ «Линік» за тимчасової відсутності у будівлі управління економічної безпеки начальника зміни помічник виконує його обов'язки про що робить відповідний запис у робочому зошиті про початок і закінчення виконання обов'язків.

Встановлено, що згідно з робочого зошиту начальника зміни за 22 і 30 грудня 2015 року відсутні записи про передачу помічнику начальника зміни повноважень на період відсутності позивача у справі у будівлі управління економічної безпеки.

З журналу перевірки охорони встановлено, що в них є відмітки про здійснення позивачем перевірки КПП №№ 1, 3, 3а, 4, 6, 9, 14, 15 і 22 під час чергування 22 та 30 грудня.

Згідно з роздруківки системи контролю доступу та пояснень до неї позивача 22 та 30 грудня 2015 року був присутній на території КПП №№ 1, 3, 3а, 4, 6, 9, 14, 15 і 22, тобто знаходися за межами будівлі управління економічної безпеки.

Також судами встановлено, що на підприємстві ПрАТ «Линік» діє програма короткотермінового стимулювання щодо преміювання працівників за результатами роботи за рік, положення якої викладені в Інструкції, яка є додатком № 5 до колективного договору підприємства.

Відповідно до пункту 7.10 Інструкції з програми короткострокового стимулювання в ПрАТ «Линік» у випадку скоєння працівниками дій (бездіяльності), що суперечать інтересам товариства, указаним у додатку № 4 до цієї Інструкції, премія може бути зменшена у розмірах, вказаних у наказах.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 додатку № 4 до Інструкції премія може бути зменшена до 50 % за порушення посадових інструкцій.

Указана Інструкція є Додатком № 5 до колективного договору ПрАТ «Линік» на 2008-2017 роки.

Пунктом 1.4 наказу від 30 травня 2016 року № 1021 виплата премії за результатами роботи за 2015 рік, була зупинена до отримання результатів службового розслідування відносно працівників, перелічених у пункті 18 додатку № 10 до наказу - увесь персонал Управління економічної безпеки.

Указаний наказ був виданий на підставі доповідної записки заступника гендиректора ПрАТ «Линік» від 19 травня 2016 року № 080000/0149/2016/СЗ.

07 липня 2016 року заступником начальника відділу охорони Управління економічної безпеки була надана доповідна записка щодо встановлення порушень, зокрема позивачем, пунктів 2.13 і 2.25 посадової інструкції щодо відсутності записів у робочих зошитах про передачу повноважень помічнику начальника зміни.

13 липня 2016 року генеральним директором ПрАТ «Линік»винесено наказ «Про зменшення розміру премії» № 18-Д, яким позивачу зменшено на 50 % розмір премії за програмою короткотермінового стимулювання за 2015 рік у зв'язку з порушенням позивачем 22 грудня 2015 року та 30 грудня 2015 року вимог пунктів 2.13 та 2.25 посадової інструкції начальника зміни ДИ-09-090300-04 - не був здійснений контроль за додержанням працівниками охорони вимог посадових інструкції, а саме: помічником начальника зміни відділу охорони економічної безпеки ОСОБА_8 не зроблені записи в робочому зошиті про початок та закінчення виконання обов'язків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «По оплату праці» до структури заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених судом доказів сторін, які підтверджують порушення позивачем наведених в оскаржуваному наказі положень його посадової інструкції, та правомірності застосування до позивача зменшення розміру премії у межах, визначених підпунктом 4.1 пункту 4 додатку № 4 до Інструкції, саме за порушення посадової інструкції, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

З урахуванням того, що доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким суд надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07 лютого

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 12 квітня

2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська