Справа № 159/2318/18
Провадження № 4-с/159/3/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2019 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
секретаря судового засідання Гусар Т.М.,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_1,
державного виконавця Фіц М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 під час проведення виконавчих дій, -
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 під час проведення виконавчих дій.
Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебуває ухвала Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2018 року, якою надано дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1
20.09.2018 державним виконавцем було складено повідомлення про проведення виконавчих дій по виконанню ухвали суду від 16.05.2018 з датою проведення об 11 год. 00 хв. 09.10.2018.
Крім цього, державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників поліції до проведення виконавчих дій, а також залучено субєкт господарювання (субєкт оціночної діяльності) ТОВ «Волинь Експерт».
09.10.2018 державним виконавцем Фіц М.М., за участю понятих ОСОБА_3, ОСОБА_4, у присутності стягувача ОСОБА_5, боржника ОСОБА_1, працівників поліції ОСОБА_6, ОСОБА_7, експерта ОСОБА_8, складено акт про те, що під час проведення примусового виконання ухвали Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 про примусове проникнення до житла та іншого володіння за адресою проживання боржника, останній чинив перешкоди у виконанні ухвали суду та не допустив учасників виконавчих дій до свого помешкання.
Вказаний акт ОСОБА_1 вважає незаконним з огляду на наступне. Вказав, що він дійсно заперечував проти участі у проведенні виконавчих дій учасників виконавчого провадження, які не були залучені постановою державного виконавця. Тобто заперечував проти участі стягувача, її представника, експерта ОСОБА_8 та інших осіб, не зазначених в постанові державного виконавця, про що відповідно письмово повідомляв державного виконавця.
ОСОБА_1 вказує на те, що безперешкодний доступ стягувача та інших учасників виконавчого провадження, що не залучені постановою державного виконавця, їх участь у проведенні виконавчих дій, тобто доступ до житлових та інших приміщень боржника, порушує його право на недоторканість житла, гарантоване нормами ч. 1 ст. 30 Конституції України. Від виконання ухвали суду, якою надано дозвіл на примусове проникнення до його житла чи іншого володіння він не відмовлявся, про що повідомляв державного виконавця ще до початку проведення виконавчих дій та відповідно ніяких перешкод не чинив.
Крім цього, зазначає, що майно, яке знаходиться у спільній частковій власності, не виділено в натурі, а тому не може бути передано на зберігання представнику ДП «Сетам».
Просив визнати неправомірними дії державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 та зобовязати останнього вжити заходів щодо забезпечення присутності під час проведення виконавчих дій лише учасників виконавчих проваджень АСВП № 32713203, АСВП № 47375041, ЗВП № 29220123, які залучені постановою та чітко визначити вимогу боржнику в частині надання доступу до виділених йому в натурі земельної ділянки з чітко визначеними номерами приміщень, відповідно до проведеної технічної інвентаризації, що знаходяться на цій ділянці.
В судовому засіданні заявник подану скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити з підстав, викладених в скарзі.
Державний виконавець Фіц М.М. в судовому засіданні вимоги скарги не визнав з підстав, наведених ним у відзиві на скаргу. В поданому відзиві, зокрема вказував на те, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника державним виконавцем здійснюється саме з метою ефективного огляду (обстеження) майна боржника, яке підлягає арешту та реалізації в рахунок погашення боргів згідно рішення суду. Момент призначення та здійснення виконавчих дій примусового характеру що призначався на 11 год. 00 хв. 09.10.2018 в присутності усіх учасників виконавчого провадження та інших осіб, залучених до виконавчих дій, було встановлено, що боржник ОСОБА_1 чинить перешкоди у проведенні виконавчих дій. Актом державного виконавця від 09.10.2018 зафіксовано невиконання (перешкоджання у виконанні) боржником ОСОБА_1 виконавчих дій, а саме: ухвали Ковельського міськрайонного суду від 03.08.2017 про звернення стягнення на 38/100 ідеальної частини в новоствореному об'єкті нерухомого майна квартирі АДРЕСА_1, право на яку визнано за ОСОБА_1 Стосовно залучення ДП «Сетам», то, як вказав, державний виконавець, винесення окремої постанови державного виконавця про залучення до проведення виконавчих дій ДП «Сетам» чинним законодавством не передбачено. Наказом Міністерства юстиції від 29.09.2016 № 2831/5 уповноважено ДП «Сетам» на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом. Зазначав, що в даному випадку він діяв в рамках Закону України «Про виконавче провадження» у спосіб та в межах своїх повноважень. Просив в задоволенні скарги відмовити з мотивів її безпідставності.
Заслухавши особу, яка подала скаргу, державного виконавця, дослідивши письмові докази у справі, матеріали цивільної справи № 159/2318/18 (провадження № 6/159/32/18), матеріали зведеного виконавчого провадження, що стосуються порушених в скарзі питань, суд прийшов до наступних висновків.
Положення ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» респондуються з нормами ст. 477 ЦПК України, відповідно до якоїсторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Предметом розряду даної скарги є дії державного виконавця повязані з виконанням ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2018 про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника ОСОБА_1
Судом встановлено, що навиконанні в Ковельському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходяться виконавчі провадження: АСВП № 32713203 від 18.05.2012 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 16.05.2012 Ковельським міськрайонним судом Волинської області по справі № 0306/1833/12 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 20 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття; АСВП № 47375041 від 24.04.2015 з примусового виконання виконавчого листа виданого 15.04.2015 Ковельським міськрайонним судом Волинської області по справі № 159/6172/14-ц про збільшення розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 400 грн. до 650 грн. щомісячно, починаючи з 17 березня 2015 року; ЗВП № 29220123 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 коштів в користь фізичних та юридичних осіб.
Згідно з обліковою карткою на зведене виконавче провадження № 18692645 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1, сума боргу по зведеному виконавчому провадженню становить 1158103,34 гривень.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.08.2017 у справі № 159/2882/17 звернуто стягнення на 38/100 ідеальної частки в новоствореному обєкті нерухомого майна квартирі АДРЕСА_2для виконання виконавчих листів виданих Ковельським міськрайонним судом у різних справах в тому числі на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на виконання виконавчих листів за зведенним виконавчим провадженням ЗВП № 29220123 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних, юридичних осіб заборгованості на загальну суму 1151208, 84 грн.
Рішення суду боржником ОСОБА_1 не виконувалось, а тому державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника ОСОБА_1

Так, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2018, яка набрала законної сили, надано дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 та надано дозвіл безперешкодно входити учасникам виконавчих проваджень АСВП № 32713203, АСВП№ 47375041, ЗВП№ 29220123 та іншим особам, що будуть залучені для проведення виконавчих дій на земельну ділянку, до житлових та інших приміщень боржника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Зазначена ухвала скерована на виконання до Ковельського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

Боржнику ОСОБА_1 було скероване повідомлення від 20.09.2018 про те, що 09.10.2018 об 11 год. 00 хв. за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Набережна, 6/1 будуть проводитись виконавчі дії щодо визначення вартості майна боржника.

Постановою державного виконавця від 20.09.2018 до проведення виконавчих дій було залучено працівників поліції.

Постановою державного виконавця від 22.12.2017 для участі у виконавчому провадженні було залучено субєкта оціночної діяльності ТОВ «Волинь Експерт», якого зобовязано надати письмовий звід (акт оцінки майна), висновок ринкової вартості описаного та арештованого нерухомого майна, з метою його реалізації шляхом розміщення в "СЕТАМ" та проведення електронних торгів.

Звертаючись до суду з даною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що державний виконавець не мав права допускати стягувача та інших учасників виконавчого провадження, які не були залучені до проведення виконавчих дій постановою державного виконавця, до проведення виконавчих дій.

З такими доводами ОСОБА_1 суд частково погоджується з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

За правилами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (п.п. 1-3 ч. 2 ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Компетенція державного виконавця під час виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника врегульовано розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» - порядок звернення стягнення на майно боржника.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права і обовязки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Сторони виконавчого провадження мають право, в тому числі, брати участь у вчиненні виконавчих дій.

З огляду на те, що примусове проникнення до житла та іншого володіння боржника, з метою складання опису та арешту майна, а також визначення вартості майна, на яке можна звернути стягнення є виконавчими діями, стягувач та його представник мали право брати участь у провадженні таких виконавчих дій.

Таке право стягувача та його представника чітко закріплено зазначеними вище нормами ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що дійсно процесуальний порядок залучення стягувача до участі у провадженні виконавчих дій законодавством не передбачено. Зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" не встановлено чіткого обов'язку залучати стягувача до проведення виконавчих дій саме своєю постановою.

В даному випадку стягувач був залучений до участі у вчиненні виконавчих дій шляхом надсилання відповідного повідомлення про дату, час та місце вчинення таких дій.

Неповідомлення стягувача про вчинення таких виконавчих дій, про які йдеться в даному випадку, чи незалучення його у будь-який спосіб до проведення таких дій, беззаперечно прямо буде порушувати права стягувача, визначені ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, суд вважає за необхідне вказати, що в ухвалі Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 про надання дозволу на примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1, яка набула законної сили та, відповідно, виконувалась, надано дозвіл безперешкодно входити учасникам виконавчих проваджень АСВП № 32713203, АСВП№ 47375041, ЗВП№ 29220123 та іншим особам, що будуть залучені для проведення виконавчих дій на земельну ділянку, до житлових та інших приміщень боржника, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4.

Тобто, в самій ухвалі суду було визначено перелік осіб, які можуть бути присутніми під час примусового проникнення до житла та іншого володіння боржника незалежно від способу їх залучення до проведення таких виконавчих дій. Вказана ухвала суду спрямована виключно на забезпечення реального виконання судового рішення про стягнення заборгованості з боржника і надає дозвіл державному виконавцеві на вчинення певних виконавчих дій.

Покликання ОСОБА_1 на позицію Верховного Суду з цього питання, викладену в постанові від 21.03.2019 року в справі № 487/6262/16-ц, суд до уваги не приймає, оскільки в даному випадку правовідносини не зовсім ідентичні, ніж в зазначеній справі.

Зокрема, аналіз судових рішень в справі № 487/6262/16-ц, що були долучені заявником до даної скарги, дає підстави прийти до висновку, що в цій справі дозвіл на примусове проникнення до житла боржника було надано лише державному виконавцю.

В той же час, як зазначалось вище, в ухвалі Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2018 надано дозвіл безперешкодно входити учасникам виконавчих проваджень. Тобто, в даному випадку право стягувача входити до приміщення боржника під час вчинення виконавчих дій, яке закріплено ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження", було додатково підтверджене судовим рішенням.

Таким чином, принцип недоторканості житла, закріплений Конституцією України, на переконання суду, в даному випадку не порушувався, оскільки проникнення в житло відбувалось на підставі мотивованого рішення суду, яке набрало законної сили.

У звязку з викладеним, безпідставними є посилання ОСОБА_1 на порушення гарантованого Конституцією України права на недоторканість житла, оскільки знаходження вказаних осіб у житлі боржника при вчиненні виконавчих дій нерозривно повязане з реалізацією процесуальних прав цих осіб щодо участі у виконавчих діях.

Поряд з цим суд приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що експерт ОСОБА_8 не мав права на проникнення до його житла.

Зокрема, постановою державного виконавця від 22.12.2017 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, до участі в даному виконавчому провадженні було призначено суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання ТОВ "ВОЛИНЬ-ЕКСПЕРТ".

В ході судового розгляду даної скарги судом встановлено, що під час вчинення оскаржуваних виконавчих дій експерт ОСОБА_8 пред'явив боржнику ОСОБА_1 лише посвідчення експерта, в якому не зазначено його місце роботи. Будь-яких інших документів, як то наказ ТОВ "ВОЛИНЬ-ЕКСПЕРТ" про відрядження саме цього експерта, посвідчення про відрядження, доручення на вчинення експертних дій від імені ТОВ "ВОЛИНЬ-ЕКСПЕРТ", тощо, надано не було.

Ненадання експертом відповідних додаткових документів, які б свідчили про його повноваження діяти від імені ТОВ "ВОЛИНЬ-ЕКСПЕРТ", ставить під сумнів його такі повноваження, а тому заявник правомірно заперечував проти участі такого експерта у вчиненні виконавчих дій.

Зазначені обставини не спростовані державним виконавцем в ході розгляду скарги та підтверджені дослідженими в суді відеозаписами подій, що мали місце під час вчинення виконавчих дій.

Таким чином, слід констатувати, що в цій частині доводи ОСОБА_1 є цілком обґрунтованими.

Відповідно до п.1, п.2 ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Поряд з тим, в ході розгляду скарги судом не знайшли свого підтвердження висновки державного виконавця, які відображені в акті від 09.10.2018 про те, що боржник ОСОБА_1 при вчиненні виконавчих дій на виконання ухвали суду про надання дозволу на проникнення до житла чинив державному виконавцю та іншим учасникам виконавчого провадження, які були залучені до проведення виконавчих дій, перешкоди, тобто перешкоджав вчиненню дій, направлених на виконання рішення суду, а тому суд вважає доводи ОСОБА_1, зважаючи на встановлені вище обставини щодо присутності експерта, в цій частині також обґрунтованими.

Крім того, як вбачається з клопотання боржника ОСОБА_1, останній з посиланням на положення ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», просив відкласти проведення виконавчих дій.

Дана норма Закону не позбавляє права державного виконавця у разі виникнення обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, відкласти виконавчі дії.

Доказів того, що боржник ОСОБА_1 чинив дії, які перешкоджали виконанню ухвали Ковельського міськрайоного суду від 16.05.2018 державним виконавцем надано не було.

Крім цьогоого, судом оглянуто відеозапис подій, які мали місце 09.10.2018 під час проведення виконавчих дій за адресою: м. Ковель, вул. Набережна, 6/1. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факт ухилення заявника, як боржника у виконавчому провадженні, від виконання рішення суду, як і не доведено факт невиконання (перешкоджання у виконанні) боржником ОСОБА_1 виконавчих дій.

ОСОБА_1 цілком правомірно заперечував проти участі експерта у виконавчих діях, а щодо участі решти осіб (крім стягувача), залучених постановою державного виконавця, самого виконавця та понятих, він не заперечував, а відтак такі його заперечення не можуть трактуватись як умисне перешкоджання проведенню виконавчих дій.

Оскільки при складанні акту державного виконавця від 09.10.2018, останнім порушено право боржника, суд вважає, що даний акт складено з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому дії державного виконавця зі складання такого акту від 09.10.2018 слід визнати неправомірними.

Крім цього, ще однією з підстав звернення до суду з даною скаргою було неправомірна, на думку заявника, вимога державного виконавця про передачу арештованого майна на зберігання представнику ВФ ДП "СЕТАМ", про що зазначено в повідомленні державного виконавця від 20.09.2018 року щодо проведення виконавчих дій. На переконання заявника, нерухоме майно не може передаватись на зберігання цій установі.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна», уповноважено державне підприємство «СЕТАМ» на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

20.09.2018 державний виконавець направив Волинській філії ДП «Сетам» повідомлення про проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Таким чином, за вимогами Закону України «Про виконавче провадження» визначення особи зберігача арештованого майна (крім майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону) це право державного виконавця. Діючим законодавством визначено, що державний виконавець не позбавлений, а навпаки, наділений правом передавати майно на відповідальне зберігання.

При цьому, виконавець призначає зберігача (в даному випадку ДП «Сетам») у порядку, встановленому ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна. Зберігачами можуть бути боржник, члени його сімї або інші особи, у тому числі організатор.

При цьому слушним є доводи державного виконавця про те, що залучення постановою ДП «Сетам» чинним законодавством не передбачено.

Крім цього, в самому повідомленні державного виконавця не зазначено, що буде передаватись саме нерухоме майно.

За таких обставин доводи скарги в цій частині є безпідставними.

Крім цього, черговою підставою скарги є те, що державний виконавець в своєму повідомленні від 20.09.2018 року не зазначив до якого саме майна слід надати доступ, оскільки за адресою проведення виконавчих дій є майно, яке належить іншим особам, а частка боржника в цьому майні не виділена в натурі.

В судовому засіданні з цього приводу боржник не заперечив, що користується всім майном, що перебуває за вказаною адресою, а тому, з метою визначення конкретного майна, на яке слід звернути стягнення, державний виконавець вправі оглянути все це майно.

Крім цього, нормами ЗУ "Про виконавче провадження" визначено порядок опису, арешту та реалізації майна, яке не виділено в натурі, а тому такі доводи заявника є повністю безпідставними.

Решта доводів скарги заявника не спростовують зазначених вище висновків суду, є безпідставними, а тому суд відхиляє їх.

Вимога заявника в своїй скарзі про зобов'язання державного виконавця вчинити певні дії є також безпідставною, оскільки державний виконавець має вчинити такі дії відповідно до Закону без будь-яких додаткових судових рішень.

Керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 під час проведення виконавчих дій, - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо складання акта державного виконавця від 09.10.2018 року про чинення ОСОБА_1 перешкод у виконанні ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2018 року в справі № 159/2318/18 про примусове проникнення до житла та іншого володіння особи, - неправомірними.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.04.2019 року.

Головуючий: ОСОБА_10