ЄУН № 336/8163/18
пр.2/336/1313/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2019 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Суркової В.П., при секретарі Аксьоновій О.А., розглянув у порядку цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом Державного навчального закладу «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуг, без проведення судового засідання та повідомлення сторін, -
ДНЗ «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позову зазначено, що балансоутримувачем гуртожитку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Виробнича, 2-д, є позивач. Відповідачі проживають в кімнаті № 3 в будинку № 2-д по вул. Виробничій в м. Запоріжжі та користуються житлово-комунальними послугами.
Відповідно до пункту 11 Положення «Про Гуртожитки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 498 від 20.06.2018 року наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобовязані своєчасно сплачувати за проживання у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про жилого-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Проте, відповідачі відмовляються укладати договір найму житлового приміщення, про що складено акт від 03.08.2018 року.
Відсутність укладеного договору не позбавляє відповідачів обовязку вносити оплату за надані житлово-комунальні послуги, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.
За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
31.07.2014 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з вересня 2009 року по липень 2014 року на загальну суму 12 463,66 грн. За період з березня 2016 року по листопад 2018 року відповідачами була частково сплачена заборгованість за цим договором у розмірі 8300 грн.
Відповідачі не виконують належним чином свої зобовязання по оплаті за проживання в гуртожитку та житлово-комунальні послуги, які були надані відповідачам за період з 01.03.2016 року по 01.12.2018 року на загальну суму у розмірі 52 191,01 грн., яку просили стягнути з відповідачів солідарно, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн.
Ухвалою суду від 25.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийняте рішення розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У визначений судом строк у відповідності до ст. ст. 191, 278 ЦПК України, відповідачі відзив на позов не подали.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За змістом ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що Державний навчальний заклад «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище» є балансоутримувачем гуртожитку, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Виробнича, 2-д, тобто є виконавцем надання житлово-комунальних послуг.
Відповідач ОСОБА_2 за зазначеною в позові адресою не зареєстрований, але фактично проживає та користується житлово-комунальними послугами.
Відповідно до пункту 11 Положення «Про Гуртожитки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 498 від 20.06.2018 року наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку зобовязані своєчасно сплачувати за проживання у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про жилого-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідачу ОСОБА_1 було запропоновано укласти договір найму житлового приміщення, але вона відмовилась, про що було складено акт від 03.08.2018 року. Акт складено у двох примірника, один з яких було вручено відповідачу, про що свідчить її собистий підпис в зазначеному акті.
За змістом ч. 5 ст. 13 Закону України відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обовязку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Крім того, між позивачем та ОСОБА_1 31.04.2014 року було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з вересня 2009 року по липень 2014 року на загальну суму 12 463,66 грн. За період з березня 2016 року по листопад 2018 року відповідачами була сплачена частково заборгованість за цим договором у розмірі 8300 грн.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що між сторонами склалися фактичні договірні відносини, які тривають, відповідачі проживають в гуртожитку та користуються житлово-комунальними послугами.
Відповідачам за період з 01.03.2016 року по 01.12.2018 року були надані житлово-комунальні послуги та послуги з проживання у гуртожитку на загальну суму 52 191,01 грн., з яких: 35 581,05 грн. - сума основного боргу, 13 673,79 грн. - інфляційні витрати, три відсотка річних - 2936,17 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості.
За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за ч. 2 ст. 625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідачам неодноразово направлялись претензії щодо наявності заборгованості з пропозицією її погашення, однак зазначені претензії буди залишені без уваги, заборгованість за надані послуги не сплачена.
Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязань.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязань, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач житлового приміщення зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, а згідно з ст. 64 цього Кодексу члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань.
Оскільки відповідачі не виконали свої зобовязання щодо сплати заборгованості за надані послуги, заборгованість підлягає стягненню з них у солідарному порядку.
У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1762 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 247, 263- 265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 541, 612 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,
Позов Державного навчального закладу «Запорізьке машинобудівне вище професійне училище» задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі в порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя В.П. Суркова