РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/22/19
Провадження № 2/327/32/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.04.2019 року смт. Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Завіновської А.П.
за участю секретаря судового засідання Вьюкіної Г.В.
за відсутністю учасників справи,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 327/22/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
23.01.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із наведеним вище позовом до ОСОБА_1, в обґрунтування якого зазначав наступне.
19.08.2008 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви уклали договір № б/н (далі - Договір), згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 1 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік (кредитний ліміт та відсотки змінювались згідно до умов кредитування) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (10/16).
ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит, водночас остання порушила умови Договору і має прострочену заборгованість станом на 31.10.2018 року в сумі 76 078, 16 грн., яка склалася із тіла кредиту 3 970, 19 грн., відсотків за користування кредитом 64 564, 21 грн., пені та комісії 3 682, 90 грн., штрафу (фіксованої частини) 250, 00 грн., штрафу (процентної складової) 3 610, 86 грн.
ОСОБА_1 в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, а тому АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом.
З огляду на вказане, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену вище суму заборгованості за кредитним договором, а також суму понесених судових витрат у розмірі 1 921 грн. 00 коп.
Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 04.03.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21.03.2019 року, і відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В подальшому розгляд справи було відкладено на 04.04.2019 року.
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі за наявності для цього правових підстав.
Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання повторно не зявилася, без повідомлення (поважних) причин, згідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що була сповіщена належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Відзив не подала.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ст. 280 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів та за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
19.08.2008 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви уклали Договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1 300, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (кредитний ліміт та відсотки змінювались згідно до умов кредитування) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки останній день жовтня 2016 року.
При цьому, ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у цій заяві (а.с. 67).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд приходить до висновку, що між сторонами укладений кредитний договір від 19.08.2008 року, який по своїй суті є договором приєднання, відповідно до ст. 634 ЦК України.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Нормами статті 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобовязання, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Згідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Пунктом 6.6. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умов) визначено, що клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплатити винагороди Банку (а.с. 72).
Виходячи зі змісту пункту 5.3 Умов, Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 4.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови (а.с. 72).
При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п. 8.6 Умов) (а.с. 72 зворотна сторона).
Позичальник ОСОБА_1 користувалася коштами, разом з цим, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 8-11, 35-64).
Таким чином, ОСОБА_1 згідно до позовних вимог, станом на 31.10.2018 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 76 078, 16 грн., яка склалася із тіла кредиту 3 970, 19 грн., відсотків за користування кредитом 64 564, 21 грн., пені та комісії 3 682, 90 грн., штрафу (фіксованої частини) 250, 00 грн., штрафу (процентної складової) 3 610, 86 грн.
Погоджуючись із вимогами банку щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 970, 19 грн., суд між тим, не вбачає підстав для задоволення позову в повному обсязі в частині стягнення суми заборгованості за відсотками саме станом на 31.10.2018 року в розмірі 64 564, 21 грн., з наступних підстав.
Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10цс18).
У цій справі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки останній день жовтня 2016 року (а.с. 33).
За таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягають задоволенню станом не на 31.10.2018 року, як того просить позивач, а на 31.10.2016 року (закінчення строку дії картки), що складає суму в розмірі 8 662, 51 коп. (а.с. 10 зв.ст.).
Крім того, не вбачає суд правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором пені та комісії у розмірі 3 682, 90 грн., виходячи з наступного.
У позовній заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором у виді пені та комісії в сумі 3 682, 90 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 5.5.1 Умов, які є складовою Договору, визначено, що за несвоєчасне виконання боргових обовязків (використання простроченого кредиту та овердрафту) власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами (а.с. 74).
Відповідно до п. 6.5 Умов, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 72).
При цьому пеня та комісія не є тотожними поняттями, це різні види нарахувань, які мають бути обґрунтовані і доведені позивачем.
За таких обставин, суд вважає, що укладеним між сторонами Договором не передбачено такого виду цивільно-правової відповідальності за порушення фінансових зобовязань як пеня, незважаючи на письмові пояснення представника позивача з цього приводу (а.с. 116), а тому визнає позовні вимоги щодо наявності у відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 682, 90 грн., неконкретними, та такими, що недоведені позивачем належним чином.
Водночас суд знаходить позовні вимоги банку щодо наявності у відповідача заборгованості за штрафами: штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 3 610, 86 грн., обґрунтованими, оскільки вони передбачені умовами кредитного договору (а.с. 68, 72 зв. ст.), а тому позов в цій частині задовольняє.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_1, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.08.2008 року в сумі 16 493, 56 грн., де 3 970, 19 грн. тіло кредиту, 8 662, 51 грн. відсотки за користування кредитом (нараховані до закінчення строку дії картки 31.10.2016 року), 250, 00 грн. штраф (фіксована частина), 3 610, 86 грн. штраф (процентна складова). В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» суд відмовляє.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_1 в сумі виходячи з розрахунку: (16 493, 56 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 921, 00 грн. (розмір судових витрат) / 76 078, 16 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 416, 46 грн.
Керуючись ст. ст. 549, 610, 611, 612, 625, 629, 634, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 211, 247, 259, 263-265, 273, 274, 280-283 ЦПК України, суд
позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Завіновська