П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Київ

Справа № 22-3632 Головуючий у1-й інстанції - Журибеда О. М.

Унікальний №756/13006/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

у с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 пред'явив в суд позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 38 677 грн. 29 коп., завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 листопада 2016 року у м. Києві по вул. Новокостянтинівській, 16 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Хюндай", д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_3 відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року є винними у дорожньо-транспортній пригоді.

Позивач поніс витрати на ремонт автомобіля в розмірі 48 677 грн 29 коп.

Автомобіль "Хюндай", д.н.з. НОМЕР_3, на момент ДТП був застрахований у ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП", відповідно до договору страхування наземного транспорту. На виконання умов цього договору страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10 000 грн. (а.с.4).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року позовні вимоги задоволені.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 38 677 грн. 29 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 2 000 грн. вартості послуг по виконанню авто-технічної експертизи. Суд вирішив питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.104-110).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, адвокат Лисенко В. В., заперечувала проти її задоволення та аргументувала свою позицію тим, що право позивача пред'явлення позову саме до винної у ДТП особи - відповідача, є абсолютним.

За правилами ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

В рамках даної справи сторонами не оспорюються наступні обставини, встановлені районним судом.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року, 03 листопада 2016 року у м. Києві по вул. Новокостянтинівській, 16 відбулося ДТП за участю автомобіля "Хюндай", д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 визнано винними за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до поправки до договору про надання послуг відповідач ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПР ООН.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність при використанні автомобіля "Хюндай", д.н.з. НОМЕР_3, була застрахована в ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАСГРУП" відповідно до діючого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AI № 9019564 від 04 січня 2016 року.

На виконання умов договору страхування ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП" виконало свої зобов'язання по виплаті ОСОБА_4 страхового відшкодування в загальному розмірі 10 000 грн.

За встановлених обставин районний суд, виходячи з того, що потерпілий вправі вільно, на власний розсуд обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги представника позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів суд апеляційної інстанції доходить до висновку про те, що висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позову не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Судом порушені встановлені ст.89 ЦПК України правила оцінки доказів та невірно застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. ст. 1172, 1194 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц викладені наступні правові висновки щодо застосування норм матеріального права у сфері відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність у порядку, визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У даному конкретному випадку районним судом правильно встановлено, що цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки "Хюндай", д.н.з. НОМЕР_3, була застрахована в ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП" на підставі полісу № АІ/9019564.

Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 100 000 грн. при нульовій франшизі (а.с.63).

ОСОБА_4 заявив вимоги про відшкодування шкоди заподіяної майну у розмірі 38 677 грн. 29 коп., тобто в межах ліміту відповідальності страховика.

Ураховуючи наведене, правові підстави для покладення обов'язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на ОСОБА_3 відсутні.

Доводи позивача про те, що заявлений ним до винної особи розмір відшкодування шкоди - це сума, яка перевищила розмір страхового відшкодування, виплаченого страховиком (48 677, 29 грн. - 10000 грн. страхового відшкодування), не можуть бути прийняті судом з огляду на таке.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку з наявних у розпорядженні суду письмових доказів убачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась 03 листопада 2016 року (а.с.1).

Доказів того, які пошкодження отримані належним позивачу автомобілем унаслідок цієї ДТП, суду не надано.

Висновок авто-товарознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу № 03/03 складений 16 червня 2017 року за результатами огляду транспортного засобу 24 березня 2017 року (а.с.9-30), тобто майже через п'ять місяців після дорожньо-транспортної пригоди.

Доказів того, що всі пошкодження транспортного засобу, які зафіксовані у протоколі огляду від 24.03.2017 (а.с.15), пов'язані із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 03 листопада 2016 року, суду не надано.

Доказів розрахунку суми страхового відшкодування виходячи з розміру заподіяних збитків з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу суду також не надано.

За правилом ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову.

За правилами ч.1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома