ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 січня 2019 року

м. Харків

справа № 637/275/18

провадження № 22-ц/818/264/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківагро-2000»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року в складі судді Островської Н.І.,

у с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківагро-2000» (далі - ТОВ «Харківагро-2000») та просив визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки № 4-П, укладений 28 серпня 2009 року між ним та ТОВ «Харківагро-2000», та Додаткову угоду б/н від 02 листопада 2015 року до вказаного Договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що він є власником земельної ділянки площею 3,8633 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_1 від 17 червня 2004 року, яка знаходиться на території Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, кадастровий НОМЕР_2. Восени 2017 року позивач дізнався, що вказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача на підставі Договору оренди земельної ділянки від 28 серпня 2009 року № 4-П, який він не підписував, що свідчить про відсутність наміру на його укладення, не відповідає його волі та порушує його права як власника.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позов не є доведеним, оскільки від проведення судової - почеркознавчої експертизи на підтвердження або спростування підпису позивача у спірних документах ОСОБА_1 відмовився.

17 липня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов Договору. Йому, як власнику земельної ділянки, ніякої пропозиції від ТОВ «Харківагро-2000» не надходило. Після постановлення рішення судом першої інстанції він звернувся до Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру для проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 11 липня 2018 року № 235, проведеного експертом Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру підписи на Договорі оренди земельної ділянки від 28 серпня 2009 року № 4-П та Додатковій угоді б/н від 02 листопада 2015 року до вказаного Договору оренди земельної ділянки виконані не ОСОБА_1 Постановлюючи рішенням суд першої інстанції порушив приписи частини 1 статті 2 ЦПК України, яка встановлює основні засади та завдання цивільного судочинства, а саме - справедливість і неупередженість у вирішенні справ, з метою ефективного захисту порушених прав позивача. Суд першої інстанції у разі наявності сумнівів щодо спірних питань, з метою прийняття об'єктивного рішення, міг призначити почеркознавчу експертизу за власною ініціативою, але не був зацікавлений у справедливому вирішенні спору.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року в складі судді Кругової С.С. Латишеву В.О. поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2018 року справу призначено до розляду в порядку спрощеного позовного провадження.

15 серпня 2018 року Спиридонов Артем Андрійович - представник ТОВ «Харківагро-2000» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що між сторонами фактично існували правовідносини з оренди земельної ділянки: з однієї сторони - відповідач використовував земельну ділянку для підприємницької діяльності, а позивач через уповноваженого представника отримував за це орендну плату. Позивач не скористався свої правом щодо надання належних доказів у справі та відмовився заявляти клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На підставі частини 3 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матерілами.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із частинами 1, 4 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Частиною 1 статті 14 Закону України від 06 жовтня 1998 року № 161- XIV «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як на підставу позову, ОСОБА_1 посилалась на відсутність волевиявлення на укладення оспорюваного правочину.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо суд призначає експертизу у справі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції в судовому засіданні 11 червня 2018 року представнику позивача та представнику відповідача роз'яснювалося право на проведення почеркознавчої експертизи, однак Спиридонов А.А. - представник ОСОБА_1 вказаним правом не скористався, від проведення експертизи відмовився.

Частиною 1 статті 106 ЦПК України встановлено право учасника справи на подання до суду висновку експерта, складеного на його замовлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що після постановлення рішення судом першої інстанції він звернувся до Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру для проведення почеркознавчої експертизи. Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи від 11 липня 2018 року № 235, проведеного експертом Харківського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру підписи на Договорі оренди земельної ділянки від 28 серпня 2009 року № 4-П та Додатковій угоді б/н від 02 листопада 2015 року до вказаного Договору оренди земельної ділянки виконані не ОСОБА_1

Нормами статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду . Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У зв'язку з викладеним, судова колегія вважає, що вказаний доказ не може бути прийнятий судом на стадії апеляційного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у разі наявності сумнівів щодо спірних питань, з метою прийняття об'єктивного рішення, міг призначити почеркознавчу експертизу за власною ініціативою, спростовуються нормами ЦПК України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обов'язок призначати експертизу судом за власною ініціативою діючим ЦПК України не передбачено.

Призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати (стаття 105 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ч. 3 ст. 369, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 11 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 січня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова