Провадження № 6/331/35/2019
Справа № 2-н-1534/09
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :

головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву Aкціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 30) про видачу дублікату виконавчого документу № 2н-1534/09 та поновлення строку його предявлення до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року AT «ТАСКОМБАНК», в особі представника ОСОБА_1, звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документу № 2-н-1534/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК», заборгованості в розмірі 619 773,55 грн. та поновлення строку його предявлення до виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що 23.07.2009 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ по справі № 2-н-1534/09 за заявою ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК», про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 619 773,55 грн.

В останній раз проводились наступні дії ДВС відносно зазначеного виконавчого документа:

04.03.2016 р. Жовтневим ДВС відкрите виконавче провадження № 50338108;

24.06.2016 р. виконавче провадження згідно постанови Олександрівського ДВС закінчено для передачі до Вознесенівського ДВС м. Запоріжжя.

Згідно даних реєстру виконавчих проваджень від 29.09.2016 р. Вознесенівським ДВС відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Після цього дані про виконавчий документ відсутні, він відсутній як в Вознесенівському так і в Олександрівському ДВС, а відтак втрачений.

На цей час місцезнаходження виконавчого документа невідомо, банк його не отримував.

На даний час заборгованість перед банком не погашена, а оригінал зазначеного виконавчого документа втрачено, що позбавляє стягувача - AT «ТАСКОМБАНК», який є правонаступником Відкритого ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт» пред'явити виконавчий документ до виконання.

Окрім того, у зв'язку з вищезазначеними подіями пропущено строк пред'явлення судового наказу.

Посилаючись на вищенаведені обставини заявник просить суд, замість втраченого судового наказу № 2-н-1534/09, виданого 23.07.2009 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, видати його дублікат та поновити строк пред'явлення судового наказу № 2-н-1534/09, виданого 23.07.2009 р.

Представник AT «ТАСКОМБАНК» надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заяву підтримує та просив її задовольнити в повному обсязі.

Боржник у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. Причини своєї неявки суду не повідомив, заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 травня 2018 року у задоволенні заяви АТ « Таскомбанк» відмовлено. (а.с. 53-55)

Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2018 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 травня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред»явлення його до виконання. (а.с. 125-127)

9 січня 2019 року справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9.01.2019 р. передана у провадження судді Скользнєвої Н.Г. (а.с. 131)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєвої Н.Г. від 11 січня 2019 року прийнято до свого провадження зазначену та призначено її до розгляду. (а.с. 132)

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника заявника, приходить до наступного.

Судом перевірено та встановлено, що 05 червня 2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано наказ № 2-н-1534/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» заборгованість за кредитним договором № КФ (05) 18-08 від 19.08.2008 року, у розмірі 618 879,80 грн., сплачений судовий збір у сумі 850 грн. та витрати по оплаті інформаціно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 43,75 грн. (а.с. 17)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2009 року розяснено наказ № 2-н-1534/09, а саме: «Кредитний договір № КФ (05) 18-08 від 19.08.2008 року, укладений між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» та ОСОБА_2 вважати розірваним з 05 червня 2009 року». (а.с. 22).

04 березня 2016 року постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС ЗМУЮ відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу № 2-н-1534/09, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 23.07.2009 року. (а.с. 29)

24 червня 2016 року постановою державного виконавця Олександрівського (Жовтневого) ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню наказу № 2-н-1534/09, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 23.07.2009 року. Одночасно державним виконавцем прийнято рішення про направлення копії постанови за належністю до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя. (а.с. 30)

У мотивувальній частині постанови державного виконавця Олександрівського (Жовтневого) ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 від 24 червня 2016 року визначено, що на підставі ст. 20, ст.. 54 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підлягає направленню за місцезнаходженням майна боржника до Вонесенівського ВДВС ЗМУЮ.

Згідно довідки AT «ТАСКОМБАНК» судовий наказ № 2-н-1534/09, виданий 23.07.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за заявою ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК», про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 619 773,55 грн., втрачений. Грошові кошти на підставі виконавчого документа на рахунок банку не надходили. (а.с. 47)

Олександрівський ВДВС м. Запоріжжя листом № 4548/1 від 26.02.2018 року повідомив про наступне:

29.02.2016 року до відділу надійшов виконавчий документ по виконанню судового наказу № 2н-1534/09 від 23.07.2009 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Таскомбанк» боргу в розмірі 619 773,55 грн.

4.3.2016року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

12.3.2016року державним виконавцем винесено постанову стягнення виконавчого провадження.

07.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

07.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

24.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п.10 ч.1 ст.49) та направлено за місцем знаходження майна боржника до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя. Подальшою інформацією за даним виконавчим провадженням Відділ не володіє. (а.с. 41)

Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя листом № 1441 від 23.01.2018 року повідомив про те, що за даними автоматизованої системи виконавчих проваджень наказ № 2-н-1534/09 від 23.07.2009 року, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, надходив на примусове виконання до відділу 28.06.2016 року, реєстраційний номер № 52386283. Однак, 29.06.2016 року державним виконавцем Рясна А.С. було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю оригінала виконавчого листа. (а.с. 40)

При вищевикладених встановлених фактичних обставинах, суд встановив, що судовий наказ № 2-н-1534/09, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 23.07.2009 року за заявою ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК» про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 619 773,55 грн., втрачено, що в свою чергу унеможливлює проведення виконавчих дій

Матеріали справи містять докази того, що судовий наказ № 2-н-1534/09, виданий 23.07.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за заявою ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК», про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 619 773,55 грн., не виконано. (а.с. 40-41, 47)

Враховуючи викладене судом встановлені та перевірені обставини втрати судового наказу № 2-н-1534/09, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 23.07.2009 року за заявою ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК», про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 619 773,55 грн., що в свою чергу унеможливлює проведення виконавчих дій, а також те, що рішення суду є чинним.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень до ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Як роз'яснено у Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року, при вирішенні питання про видачу дубліката наказу або судового наказу у звязку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обовязково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили. Хибною є практика судів, що не зясовували підстав, за якими стягувач чи державний виконавець звертався за отриманням дубліката наказу, та обставин втрати виконавчого листа, не перевіряли дані про існування виконавчих проваджень за цими виконавчими листами або судовими наказами.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 р по справі № 1-7/2013 є невідємною складовою права кожного на судовий захист і відновлення порушений прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно- правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду" (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції», від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Отже, на теперішній час рішення суду не виконано, заборгованість не погашена, що суперечить нормам, встановленим законодавством та ставить під загрозу права та інтереси стягувача.

Аналізуючи вищевикладені обставини та норми права, суд приходить до висновку, що заява AT «ТАСКОМБАНК», в особі представника ОСОБА_1, про видачу дубліката виконавчого документу № 2-н-1534/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК», заборгованості в розмірі 619 773,55 грн., є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 433 ч. 1 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, що 24 червня 2016 року постановою державного виконавця Олександрівського (Жовтневого) ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_3 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню наказу № 2-н-1534/09, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 23.07.2009 року. Одночасно державним виконавцем прийнято рішення про направлення копії постанови за належністю до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя. (а.с. 30)

Виконавчий документ видано зі строком пред»явлення, що відповідав встановленому в ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання рішення законної сили вказаним рішенням суду) строку пред»явлення виконавчого листа до виконання терміном 1 рік.

У пункті 1 ч. 2 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» в тій редакції передбачалось, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки

або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання

після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватись на правовідносини, які виникли і закінчились до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (П. 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001р. у справі № 3-рп/2001).

05 жовтня 2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р.

Згідно пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред»являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділі ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. свідчать про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред»явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. Для пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-УІІІ від 02 червня 2016р. до виконавчих документів, строк пред»явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Вказаний висновок зроблений в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018р. у справі № 5016/149/2011(17/6), а також у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018р. у справі № 553/1951/14-ц та від 21 листопада 2018р. у справі № 640/4782/15-ц.

Таким чином, під час тривання річного строку для пред»явлення виконавчого документу судового наказу № 2н-1534/09 від 05 червня 2019 року, відбулись зміни у законодавстві, які поширюються на примусове виконання даного виконавчого документу, а саме, з 24.06.2016р. (дня прийняття державним виконавцем Олександрівського (Жовтневого) ВДВС ЗМУЮ постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження») строк пред»явлення виконавчого документу до виконання був збільшений до 3 років новою редакцією ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, статтею 12 цього закону.

В такому разі строк пред»явлення виконавчого виконавчого документу судового наказу № 2н-1534/09 від 05 червня 2019 року закінчується 24.06.2019р., а банк звернувся з питання видачі дублікату цього листа 18.12.2017р., тобто цей строк ним пропущено не було та його не пропущено і на день розгляду цієї заяви.

При вищевикладених обставинах, суд приходить до висновку, що заява AT «ТАСКОМБАНК», в особі представника ОСОБА_1, про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса АДРЕСА_1 ) задовольнити частково.

ОСОБА_4 акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» дублікат судового наказу № 2-н-1534/09, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 23.07.2009 року за заявою ВАТ «АБ «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є AT «ТАСКОМБАНК», про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» заборгованість за кредитним договором № КФ (05) 18-08 від 19.08.2008 року, у розмірі 618 879,80 грн., сплачений судовий збір у сумі 850 грн. та витрати по оплаті інформаціно-технічного забезпечення розгляду справи у сумі 43,75 грн.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Повний текст ухвали складено 02 квітня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

02.04.2019