УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/15035/18

Провадження №: 2/755/6042/18

"17" січня 2019 р. місто Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіренко Д.В.,

розглянув при підготовчому провадженні у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

у цивільній справі № 755/15035/18 за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_2,

У С Т А Н О В И В:

у провадженні суду знаходиться ця справа, що призначена до розгляду у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на ступне майно:

- автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313, пасс., рік випуску 2010, білий, р/н НОМЕР_1, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2, 27.04.2017 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- автомобіль ГАЗ 3302 Газель, рік випуску 2008, номер кузова № НОМЕР_9, р/н НОМЕР_2, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- трактор Владимирець Т-25 А-3, № 365216, рік випуску 1984, двигун НОМЕР_8, р/н НОМЕР_3, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- зернозбиральний комбайн Sampo 500, рік випуску 1988, р/н НОМЕР_10, № НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_4, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2

Також позивач просить заборонити відповідачу використовувати в комерційній діяльності автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313, пасс., рік випуску 2010, білий, р/н НОМЕР_1, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2, 27.04.2017 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області; а також просить заборонити відповідачу використовувати квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2 для комерційної діяльності, а саме надавати право для проживання третім особам на підставі договору оренди квартири.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на вказане майно, позивач посилається на те, що фактично все перелічене майно знаходиться у розпорядженні відповідача, так само як і правовстановлюючі документи на нього, що свідчить про ймовірність вчинення відповідачем юридичних та фактичних дій, спрямованих на порушення права власності позивача на спірне майно, що може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У підготовчому засіданні позивач та її представник підтримали заяву про забезпечення позову з підстав, викладених у ній, просили задовольнити.

Відповідач у підготовчому засіданні не заперечував щодо накладення арешту на вказане майно, проте заперечив щодо заборони використання автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 в комерційній діяльності, що є джерелом його доходу, та вказав, що у спірній квартирі треті особи не проживають, в оренду не здається.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів суд прийшов таких висновків.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов є наявність обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов'язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, є взаємопов'язаний зі способом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову в частині накладення арешту на вказане майно та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому, проти застосування заходів забезпечення позову відповідач не заперечив, а накладення арешту на вказане в заяві майно не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходами забезпечення позову (накладення арешту на майно) та предметом позовних вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе накласти арешт на ступне майно:

- автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313, пасс., рік випуску 2010, білий, р/н НОМЕР_1, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2, 27.04.2017 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- автомобіль ГАЗ 3302 Газель, рік випуску 2008, номер кузова № НОМЕР_9, р/н НОМЕР_2, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- трактор Владимирець Т-25 А-3, № 365216, рік випуску 1984, двигун НОМЕР_8, р/н НОМЕР_3, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- зернозбиральний комбайн Sampo 500, рік випуску 1988, р/н НОМЕР_10, № НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_4, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в частині заборони відповідачу використовувати в комерційній діяльності автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313, пасс., рік випуску 2010, білий, р/н НОМЕР_1, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2, 27.04.2017 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області, оскільки така заборона перешкоджатиме господарській діяльності відповідача.

Щодо заборони відповідачу використовувати квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2 для комерційної діяльності, а саме надавати право для проживання третім особам на підставі договору оренди квартири, то позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо цього, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Строк дії заходів забезпечення позову унормовано в ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, зокрема: у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову; у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 313, пасс., рік випуску 2010, білий, р/н НОМЕР_1, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2, 27.04.2017 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- автомобіль ГАЗ 3302 Газель, рік випуску 2008, номер кузова № НОМЕР_9, р/н НОМЕР_2, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- трактор Владимирець Т-25 А-3, № 365216, рік випуску 1984, двигун НОМЕР_8, р/н НОМЕР_3, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- зернозбиральний комбайн Sampo 500, рік випуску 1988, р/н НОМЕР_10, № НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_4, який зареєстрований за відповідачем по справі, ОСОБА_2 у Бахмацькому відділенні РЕР УДАІ УМВС України у Чернігівській області;

- квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2

В іншій частині заяви - відмовити.

Дані стягувача: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_5, адреса: 02089, АДРЕСА_2.

Дані боржника: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_6, адреса: АДРЕСА_3

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред'явлення до виконання ухвали - один рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом роз'яснюється, що в разі ухвалення судом рішення про накладення арешту на нерухоме майно, до державного реєстратора повинна особисто звернутися особа, уповноважена на те судом з рішенням (ухвалою), що набрало законної сили, підтвердженням відповідних повноважень.

Уповноважити позивача - ОСОБА_1 особисто або через представника звернутися до державного реєстратора для забезпечення проведення державної реєстрації арешту нерухомого майна, зазначеного в ухвалі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Копію ухвали направити сторонам.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Суддя В. Шевченко