Справа № 627/22/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря Вюнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області, Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,2101 га та на земельну ділянку площею 7,4961 га, які розташовані на території Краснокутської селищної ради та Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 грудня 2012 року померла її мати ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 0,2101 га, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та з земельної ділянки площею 7,4961 га, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342.

З метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку ОСОБА_1 зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії.

Окрім цього, позивач також позбавлена можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, оскільки в первинних документах, які необхідні для прийняття спадщини маються розбіжності в імені спадкодавця ОСОБА_2, а саме: у свідоцтві про смерть її прізвище вказано «Китченко Раїса Антонівна», а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342 її прізвище вказано «Китченко Раіса Антонівна», що вважається невірним.

Позивач має намір успадкувати майно, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом, в звязку з чим звернулася до суду з даним позовом та прохає: поновити строк звернення до суду з позовом, встановити факт належності правовстановлюючих документів та визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки після смерті матері ОСОБА_2

В судове засідання позивач не зявилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та проти позову ОСОБА_1 не заперечував.

Представник відповідача - Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської областів судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи у його відсутність та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2, яка померла 18 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого мається в матеріалах справи, відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 7,4961 га, яка розташована на території Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №022342 та з земельної ділянки площею 0,2101 га, яка розташована на території Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №022268.

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця.

Факт, що позивач являється донькою померлої ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про її народження та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

З метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку ОСОБА_1 зверталася до Краснокутської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії від 29.11.2018 року №1326/02-31.

Окрім позивач також позбавлення можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, оскільки в первинних документах, які необхідні для прийняття спадщини маються розбіжності в імені спадкодавця ОСОБА_2, а саме: у свідоцтві про смерть серії І ВЛ №374425 її прізвище вказано «Китченко Раїса Антонівна», а в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342 її прізвище вказано «Китченко Раіса Антонівна», що вважається невірним.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, оскільки її чоловік ОСОБА_3 помер 18.12.2012 року, а з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.03.2019 року, вбачається, що за параметром запиту: ОСОБА_2 інформація відсутня.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 та до спадкового майна входять земельні ділянки.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованаЗаконом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ОСОБА_1 пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за законом після смерті матері ОСОБА_2, має законне право на земельні ділянки в порядку спадкування.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223,1225,1261 ЦК України, ст.ст. 259, 265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Харківської області, Рябоконівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342, виданий на імя ОСОБА_4 в дійсності належить ОСОБА_2, яка померла 18.12.2012 року.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268, виданий на імя ОСОБА_4 в дійсності належить ОСОБА_2, яка померла 18.12.2012 року.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 7,4961 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022342 після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 18 грудня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_1право приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,2101 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 022268 після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 18 грудня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Краснокутська селищна рада Харківської області (місцезнаходження: вул. Миру №127, смт. Краснокутськ, Краснокутський район, Харківська область, ).

Рябоконівська сільська рада Краснокутського району Харківської області (місцезнаходження: вул. Крупської №4, с. Рябоконеве, Краснокутський район, Харківська область, ).

СУДДЯ В.А. КАЛІБЕРДА