ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

09 січня 2019 року

М. Харків

справа № 640/733/18

провадження № 22-ц/818/134/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Колтунової А.І.

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач - законний представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3

відповідачі - Київський Відділ державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

треті особи - ОСОБА_6, Харківська філія ДП «Сетам»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою законного представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом законного представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 до Київського Відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_6, Харківська філія Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів, акту державного виконавця, договору іпотеки, скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на квартиру, з апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова, постановлену 18 січня 2018 року, у складі судді Золотарьової Л.І., в м. Харкові,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Крім того, надала заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано на теперішній час за ОСОБА_4

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 18 січня 2018 року у задоволенні заяви законного представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3, про забезпечення позову - відмовлено.

Вказана ухвала суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку законним представником ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2018 року провадження у вказані справі було зупинено до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.12.2018 року відновлено провадження у вказані й справі, залучено до участі у справі на стадії апеляційного провадження у якості правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що їй стало відомо, що відповідачі мають намір відчуження спірної квартири АДРЕСА_2, в той час як відчуження іншій особі ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, зведе нанівець ефективний захист її прав.

Представник ОСОБА_4 проти апеляційної скарги письмово заперечував, звертав увагу на наявність інших спорів, ініційованих ОСОБА_2, предметом яких також є спірне нерухоме майно, щодо якого вже вжиті заходи забезпечення позову.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга законний представник ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив про відсутність доказів того, що дії відповідачів спрямовані на відчуження квартири, яка є предметом спору, а також про те, що законний представник звернулась до суду з позовом через 1 рік 9 місяців після проведення торгів, в той час, як ст. 48 Закону України «Про іпотеку» встановлена спеціальна позовна давність у 3 місяці щодо оскарження результатів прилюдних торгів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вдався до оцінки вимог по суті.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України згідно приписів якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Між тим, в межах вирішення питання про забезпечення позову суд позбавлений можливості надати оцінку тому, коли позивач дізнався про порушення його права, визначити початок перебігу позовної давності, наявність підстав для його застосування та оцінити поважність причин пропуску.

Наявність інших справ щодо спірного нерухомого майна не позбавляє позивача можливості звертатися до суду за захистом прав, які вона вважає порушеними.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що відчуження майна, яке є предметом спору, утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову законного представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3, що призведе до порушення її права на доступ до правосуддя.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_2, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження квартири, яка на праві власності належить ОСОБА_4, розташованої за адресою: АДРЕСА_3.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

А.І. Колтунова