єдиний унікальний номер справи 531/2132/18
номер провадження 2/531/115/19
04 квітня 2019 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Попова М.С.,
за участю секретаря - Мельник О.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона не отримувала повідомлень про факт невиконання нею зобов'язань за кредитним договором, не була повідомлена про розмір та наявність заборгованості за договором. Крім того зазначила, що сума стягнення є явно завищеною. Посилався на те, що укладала угоду з ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», а з установою відповідача ніколи не мала ніяких стосунків. Про те, що ПАТ « Банк Ренесанс Капітал» передав право вимоги боргу ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» не була повідомлена. Вважає, що, оскільки вона не сплачувала жодного платежу за кредитним договором 2014 року, то строк позовної давності сплив і нотаріус неправомірно вчинив виконавчий напис. Посилаючись на те, що нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі неповного переліку документів, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», які б підтверджували безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, а також порушив процедуру видачі виконавчого напису, оскільки не пересвідчився в тому, чи боржник був повідомлений про наявність у нього заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. №9677, виданий 17 жовтня 2018 року про стягнення з неї на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості, а також просила стягнути з відповідача судові витрати.
Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Витребувані судом документи не надав. Тому суд, за письмової згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Треті особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що, як зазначає в позові ОСОБА_1, у 2014 між нею та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» був укладений кредитний договір. На виконання даної угоди позивачем не здійснювалось жодного платежу. Нещодавно на адресу позивача надійшов конверт від приватного виконавця Вольф Т.Л. із супровідним листом від 07 листопада 2018 року та постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №57614997 від 07 листопада 2018 року (а.с. 8-10).
Не погоджуючись з виконавчим написом нотаріуса, про який позивачка дізналась, отримавши копію постанови приватного виконавця про його виконання, остання звернулась до суду з даним позовом.
За результатами аналізу вищенаведеного, суд приходить до наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.
Так, оскільки відповідачем не було надано суду витребувані документи та не було подано відзиву на позов з відповідними доказами, суд позбавлений можливості перевірити безспірність вимог банку до позивача, а тому вважає, що відповідачем не доведено цих обставин.
В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача всіх понесених судових витрат необхідно відмовити, оскільки такі витрати нічим не підтверджено.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Перший український міжнародний банк» необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідачі у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя