Справа №557/42/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

секретар судових засідань Довгалець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 02 жовтня 2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 %.

Однак відповідач не виконав своїх зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 20 385 (двадцять тисяч триста вісімдесят п'ять) грн. 10 коп.

Просять суд стягнути з відповідача вказану суму, судовий збір, справу розглянути без участі їх представника.

Відповідач в заяві на ім'я суду позов визнав частково. Просить зменшити суму заборгованості, вважає, що має сплатити менше, оскільки сума пені значно перевищує розмір заборгованості по кредиту.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

02 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 900 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Натомість позичальник взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно. Внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка станом на 09 грудня 2018 року становить 20 385 (двадцять тисяч триста вісімдесят п'ять) грн. 10 коп та складається з: 487,30 грн. - тіло кредиту, 3 721,56 грн.- заборгованість за відсотками, 14 729,33 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 946,91 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно із п.2.1.1.12.6.1 Договору, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язанннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів про кредиту.

Згідно із представленого позивачем розрахунку розмір пені по кредитному договору № б/н від 02 жовтня 2012 року становить 14 729 (чотирнадцять тисяч сімсот двадцять дев'ять) год. 33 коп.

Відповідно до правового висновку, сформованого ВС у постанові від 07.03.2018 року у справі № 552/5900/15-ц у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає, що пеня, нарахована позивачем за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором значно перевищує розмір збитків, нанесених внаслідок невиконання умов вказаного договору і є неспівмірною, тому пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором підлягає стягненню в межах тіла кредиту - 500 грн., що відповідає принципам розумності та справедливості.

Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості випливає, що за порушення грошових зобов'язань за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи, внаслідок чого відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищевикладене та з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 500,00 грн. та процентної частини штрафу 946,91 грн. не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу необхідно відмовити.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 4 708 (чотири тисячі сімсот вісім) грн 86 коп.

На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 жовтня 2012 в сумі 4 708 (чотири тисячі сімсот вісім) грн 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 443 (чотириста сорок три) грн. 74 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Пацко