ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2984/19 Справа № 2-1596/11 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_10, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Надія Демянівна, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2008 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що з 12 серпня 1989 року по 09 лютого 2000 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають доньку ОСОБА_12 Йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1. У 1995 році на їх з ОСОБА_3 сумісні кошти на ім'я ОСОБА_3 була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_10 18 вересня 1996 року за договорами купівлі-продажу вони продали дві вищезазначені квартири та придбали за договором купівлі - продажу трикімнатну квартиру АДРЕСА_11. Договір був оформлений відповідно до їх домовленості на ім'я матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що вона є учасником Великої вітчизняної війни. Оскільки батьки його дружини допомагали їм у вихованні їх доньки, вони прийняли рішення продати вищезазначену квартиру та придбати квартиру в місці проживання батьків дружини. 14 лютого 1998 року він продав належний йому автомобіль «Фольксваген-Пассат», реєстраційний номер 878771-АА. 11 березня 1998 року ОСОБА_4 продала фактично належну їм трикімнатну квартиру АДРЕСА_11 і на отриманні грошові кошти від продажу квартири та автомобіля 24 квітня 1998 року була придбана чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2. Зазначена квартира була придбана за його та ОСОБА_3 сумісні грошові кошти і була їх спільною сумісною власністю. Проте, квартира була оформлена на ім'я ОСОБА_4, оскільки вона є учасником Великої вітчизняної війни та користується пільгами, встановленими діючим законодавством. Після придбання квартири в ній поселилися: він, дружина - ОСОБА_3, неповнолітня донька - ОСОБА_12, та його теща - ОСОБА_4 були зареєстрованими в квартирі. З часу придбання квартири він постійно проживав в ній, встановив телефон, оформив договір з "Укртелеком", сплачував всі комунальні послуги, здійснив ремонт в квартирі. 12 січня 2000 року ОСОБА_3 розірвала з ним шлюб, про що він дізнався згодом, оскільки справа про розірвання шлюбу була розглянута у його відсутність. На підставі викладеного, просив суд визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 24 квітня 1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Іщенко Н.Д. за зареєстрований в реєстрі за №2438, укладений між ОСОБА_13, ОСОБА_9(Д.) О., ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони, та визнати покупцями квартири за даним договором купівлі-продажу його та ОСОБА_3 в рівних частках.

18 березня 2011 року у судовому засіданні було залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_1 (т.1 а.с.155).

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 24 квітня1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. та зареєстрований в реєстрі за №2438, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4, визнавши покупцями по даному договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях. Стягнуто на користь ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 понесені ним витрати по справі - сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та судовий збір в сумі 158 грн. 40 коп., а всього 188 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_1 просить рішення суду від 27 лютого 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав вставноленими, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Правовідносини між сторонами виникли до 01 січня 2004 року, а тому підлягають застосуванню положення Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими

частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 58 ЦК Української РСР недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

Згідно до ст. 60 цього Кодексу недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної її частини.

Згідно ст. 22 КпШС України, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 23 КпШС України майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою.

Згідно до ст. 28 КпШС України разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 12 серпня 1989 року по 09 лютого 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.18).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 березня 2004 року ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_5 (т.1 а.с.9).

Судом встановлено, у 1995 році, в період шлюбу, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 на сумісні кошти була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_12 право власності на яку було зареєстроване на ОСОБА_3

18 вересня 1996 року ОСОБА_3, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продала зазначену квартиру ОСОБА_15 (т.1 а.с.11).

18 вересня 1996 року ОСОБА_2 продав належну йому квартиру АДРЕСА_6 ОСОБА_16 (т.1 а.с.10).

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, 18 вересня 1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_11, і за домовленістю між собою, оформили цей договір на ім'я матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (т.1 а.с.12).

14 лютого 1998 року ОСОБА_2 продав належний йому автомобіль «Фольксваген-Пассат», 1991 року випуску, реєстраційний номер 878771-АА.

11 березня 1998року ОСОБА_4 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продала фактично належну подружжю ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_11 (т.1 а.с.13).

Судом встановлено та визнавалося сторонами у справі, 24 квітня 1998 року за отриманні від продажу вищезазначеного майна сумісні грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по договору купівлі-продажу у ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_10 була придбана чотирикімнатна квартира АДРЕСА_3. Право власності на вказану квартиру було оформлено на матір ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (т.1 а.с.14).

16 лютого 2000 року ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_4 за дорученням, відповідно до договору купівлі-продажу квартири продала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_7 (т.1 а.с.86).

Вказаний договір 16 лютого 2000 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_17

На підставі вказаного договору купівлі-продажу квартири 20 травня 2005 року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_7 (т.1 а.с.126).

Звернувшись до суду у червні 2008 року зі вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 від 24 квітня 1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Іщенко Н.Д. за зареєстрований в реєстрі за №2438, укладений між ОСОБА_13, ОСОБА_9(Д.) О., ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої сторони, та визнати покупцями квартири за даним договором купівлі-продажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках (т.1 а.с.5-8).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи згідно договору купівлі-продажу від 24 квітня 1998 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_9 (т.1 а.с.14).

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 2438.

Покупцем у вказаному договорі купівлі-продажу була зазначена мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (в договорі Коров"яцька), на яку згодом було оформлене право власності на квартиру.

В судовому засіданні було встановлено, оскільки ОСОБА_4 - мати ОСОБА_3 є учасником Великої вітчизняної війни і користувалася певними пільгами по сплаті комунальних послуг за житло, у вказаному договорі купівлі-продажу квартири погоджено було ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначити її покупцем квартири.

Суду було надано нотаріально посвідчені письмові пояснення ОСОБА_4, в яких останньою зазначено, що квартира АДРЕСА_3 була придбана за сумісні кошти подружжя - її зятя ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_3 Квартира була оформлена на її ім"я - ОСОБА_4 через пільги по оплаті житла, так як вона є учасником Великої Вітчизняної війни і має пільги (т.1 а.с.15).

Таким чином, судом було встановлено та визнавалося ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти придбавали квартиру АДРЕСА_3.

Позивачем доведено, що квартира АДРЕСА_8 була придбана ним та ОСОБА_3 в період шлюбу за їх сумісні кошти та для потреб сім'ї, тому договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 24 квітня 1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_10 в частині покупця є мнимою угодою, оскільки при його укладанні у ОСОБА_4 були відсутні наміри на створення юридичних наслідків придбання квартири та виникнення у неї права власності на вказану квартиру, що також визнавалося ОСОБА_4

Слід зазначити, якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

ОСОБА_1 не є стороною у договорі купівлі-продажу спірної квартири, укладеного 24 квітня 1998 року, де покупцем вказано ОСОБА_4 та продавцями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_10

ОСОБА_1, яка є третьою особою у даній справі, в ході судового розгляду справи не було надано суду будь-яких належних доказів, на спростування доводів позивача щодо придбання спірної квартири не за кошти ОСОБА_4, а саме за спільні кошти подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі посилалася на заочне рішення Бубушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2011 року у справі №2-601/11 за її позовом до ОСОБА_2, третя особа відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Бабушкінського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в області про усунення перешкод у користуванні власністю, яким було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування квартирою 264 в будинку на Запорізькому шосе, 68, в місті Дніпропетровськ, визнавши його таким, який втратив право користування житлом, зі зняттям ОСОБА_2 з реєстрації в місті Дніпропетровськ за місцем проживання на Запорізькому шосе, 68/264 (т.1 а.с.238-240).

Слід зазначити, посилання ОСОБА_1 на вказане рішення суду не спростовує правильність висновків рішення суду першої інстанції у справі, що переглядається щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог ОСОБА_2 у даній справі.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі, надавши їм правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним в частині покупця та переведення права покупця на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Доводи апеляційної скарги третьої особи ОСОБА_1 про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 належними доказами у справі не підтверджуються.

Щодо посилання на пропуск ОСОБА_2 строків позовної давності слід зазначити, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що строки позовної давності позивачем пропущені не були в розумінні 71 ЦК України, до діяв на час виникнення спірних правовідносин, врахувавши наявність й інших спорів щодо вказаної квартири.

Крім того, щодо застосування строків позовної давності під час розгляду справи в апеляційному суді, про що просила ОСОБА_1 у своїй заяві до апеляційного суду з посиланням на ст. 267 діючого ЦК України, слід зазначити, відповідно до ст.267 ЦК України (в редакції від 01.01.2004 року), заява про застосування строків позовної давності може бути подана лише стороною у спорі (позивачем або відповідачем), тоді як ОСОБА_1 є третьою особою у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді