Справа № 286/663/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 23.11.2017, зареєстрований в реєстрі за №22592, щодо стягнення з нього - ОСОБА_1, грошових коштів в сумі 13298 грн. 52 коп. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що при вчиненні даного виконавчого напису приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису. Розмір заборгованості, що визначений виконавчим написом, може не відповідати дійсному розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки у період з 28.11.2014 по 21.09.2017 він погашав відсотки по кредиту. Причому, сума кредиту була зарахована йому на картковий рахунок № 520523, а сам кредитний договір № б/н від 28.11.2014 йому банком надано не було.

Відповідачем відзив на позов, право та порядок подання якого було розяснено в ухвалі про відкриття провадження у даній справі від 28.02.2019, не подано. Проте, подано заперечення з посиланням на ст. 183 ЦПК України, в якому відповідач просить проводити розгляд справи без їх участі та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на дотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису, що оспорюється, зокрема постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, ст.18 ЦК України та ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Положеннями ж ст. 183 ЦПК України, на яку посилається представник відповідача, визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, правова суть яких закріплена в ст. 182 ЦПК України, відповідно до якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Тобто, вказані норми регулюють подання заперечень щодо процесуальних питань, а заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, заперечення ж може бути подано на відповідь на відзив позивача, що передбачено ст. 180 ЦПК України, що і було розяснено в ухвалі суду на відкриття провадження у справі. Таким чином подання відповідачем заперечення в порядку ст. 183 ЦПК України не відповідає засадам цивільного судочинства та суперечить чинним нормам процесуального законодавства і не може бути судом покладено в основу рішення по справі.

Позивач в судове засідання не з»явився, але надав заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав, зазначивши, що сума заборгованості по кредиту не була безспірною, так як він його погашав.

Треті особи в судове засідання також не з»явилися. Приватний нотаріус надав заяву про розгляд справи без його участі. Про причини неявки не повідомив. Представник Овруцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Житомирській області про причини неявки не повідомив.

Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Положеннями ст.18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

За результатами аналізу вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 05.04.2018 було відкрито виконавче провадження №56127488 з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 23.11.2017, зареєстрованого в реєстрі за №22592, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.11.2014 в сумі 13298 грн. 52 коп. на користь ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10512 грн. 25 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 1104 грн. 31 коп., заборгованість з пені та комісії у розмірі 1681 грн. 96 коп.. Вказані обставини підтверджуються копіями виконавчого напису нотаріуса (а.с.21) та постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.04.2018 (а.с. 24).

З копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.11.2014 (а.с. 22-23) вбачається, що позивачем проводилося погашення заборгованості і загальна сума оплати склала 49671 грн. 03 коп.. Причому, останній платіж було здійснено 10.05.2017 в сумі 750 грн.. Крім того, згідно розрахунку нарахування комісії та пені проведено однією графою, що виключає можливість визначення правильності нарахування зазначених платежів, виходячи з їх ставок.

Копія картки № 520523 свідчить про строк її дії до 03.2018 (а.с.18).

Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що відповідачем йому було зараховано кошти на зазначену картку, а кредитного договору № б/н від 28.11.2014 надано не було.

Відповідачем зазначеного доказу суду не надано, хоча це є його обовязком відповідно до ст. 81 ЦПК України, що позбавляє суд можливості встановити істотні умови договору та відповідно відповідність розрахунку умовам договору, визначити день виникнення права вимоги у відповідача з огляду на платежі та строк дії картки.

За приписами ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися; норми права, що їх регулюють; всі докази в їх сукупності та зважаючи на відсутність доказів безспірності заборгованості і дотримання строку виникнення права вимоги; виходячи із відповідності установлених судом вищевказаних обставин одному з основних завдань цивільного судочинства, регламентованому статтею 2 ЦПК України - справедливому розгляду і вирішенню цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп. в доход держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 23.11.2017, зареєстрований в реєстрі за №22592, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.11.2014 в сумі 13298 грн. 52 коп. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» визнати таким , що не підлягає виконанню.

На рішення суду до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3

Повний текст рішення виготовлено 05.04.2019.