Справа № 2-174/2009
Провадження № 2/159/250/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Восковської О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бакай Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання таким, що не підлягає виконанню і скасування виконавчого напису, з участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Як підставу позову позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням строків позовної давності щодо заявлених вимог, а самі вимоги не є безспірними. Окрім цього, позивач вказує, що відповідачПАТ КБ "ПриватБанк" знав, що по кредитному договору №96289-CRED було раніше постановлено судове рішення про стягнення боргу за якими було видано виконавчий лиси та відкрито виконавче провадження, а тому в силу ст.61 Конституції України Банк не мав права звертатись до відповідача приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про вчинення оспорюваного виконавчого напису, який у свою чергу, не перевірив наявність судового рішення та відкритого виконавчого провадження, чим грубо порушив приписи ст.88 ЗУ «Про нотаріат», що є самостійною безумовною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таких що не підлягає виконанню.

З наведених вище мотивів та підстав просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за номером 14944 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №96289-CRED від 24.10.2017 року в сумі 13662,58 доларів США (що за курсом НБУ складає 358779,35 гривень) та витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1800 гривень.

Ухвалою судді від 30.11.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду у порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.12.2018 року, яке у вказану дату не відбулось у зв»язку із неявкою позивачки та повторно було призначено на 29.01.2019 року, однак у зв»язку із перебуванням головуючої на лікарняному підготовче засідання було призначено на 28.02.2019 року. Одночасно, відповідачу було надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.03.2019 року, яке було відкладено та призначено наступне судове засідання на 29.03.2019 року у зв»язку із зайнятістю головуючої у справі в іншій кримінальній справі.

21 грудня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з»явився, подав до суду письмове клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1 з підстав викладених у письмовому відзиві та просить відмовити у їх задоволенні.

Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3А у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області у судове засідання не зявився, подав до суду письмове клопотання про справі у його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до третьої особи - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису по стягненню заборгованості із позивача ОСОБА_4 у загальному розмірі 13662,58 доларів США (що за курсом НБУ складає 358779,35 гривень). Вказана заява була зареєстрована нотаріусом та до заяви були додані документи відповідно до переліку встановленого КМУ.

Будь-яких інших документів нотаріусу банком не надавалося.

За результатом розгляду вказаних документів, нотаріус видав банку виконавчий напис від 22.12.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №14944, яким постановлено стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 13662,58 доларів США (що за курсом НБУ складає 358779,35) з урахуванням:

1) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2442,97 доларів США;

2) заборгованість за відсотками у розмірі 10559,94 доларів США;

3) заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 9,52 доларів США;

4) заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 650,15 доларів США.

Зазначив, що строк за який проводиться стягнення за період з 24.10.2007 року по 25.05.2017 року.

Надаючи правову оцінку вказаному виконавчому напису нотаріуса, суд зазначає наступне.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У розглядуваному випадку судом встановлено, що вимоги банку, за яким був виданий виконавчий напис, ґрунтуються на заборгованості, яка виникла з 24.10.2007 року, що підтверджується наданим банком розрахунком, і що слідує із змісту самого виконавчого напису. Натомість виконавчий напис був виданий 22.12.2017 року, тобто поза межами трьохрічного строку, який встановлений у ст.88 Закону України «Про нотаріат».

Банк та позичальник встановили у п.5.7 підписаного кредитного договору збільшений строк позовної давності до основної суми боргу, відсотків, винагороди, неустойки - пені, штрафів строком на 5 років.

При цьому до заяви про видачу виконавчого напису не було додано письмових доказів переривання строку позовної давності, наприклад за фактом звернення до суду, чи вчинення відповідачем особистих дій які підтверджують визнання боргу, а тому у нотаріуса були відсутні правові підстави на власний розсуд обчислювати строк позовної давності поза загальних правил його обчислення.

З оспорюваного виконавчого напису та відзиву відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на позов не зрозуміло, чи зясовував нотаріус питання щодо переривання строку позовної давності, а відтак, не встановивши цих обставин у нотаріуса були відсутні правові підстави для висновку про переривання строку позовної давності.

Крім того, судом установлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 17.02.2009 року по справі №2-174/09 задоволено позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №96289-CRED від 24.10.2007 року в сумі 22014,84 гривень та судові витрати в сумі 250,15 гривень. Зазначене рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, що підтверджується заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про відкриття виконавчого провадження поданою до ОСОБА_2 МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області.

За таких обставин, суд зазначає, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису 22.12.2017 року існувало таке, що набрало законної сили рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2009 року, якими вже було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №96289-CRED від 24.10.2007 року, а тому вимоги банку щодо повторного стягнення зазначених сум були неправомірними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 22.12.2017 року з ОСОБА_1 фактично стягнуто у друге заборгованість за кредитом, відсотками та пенею, а тому суд приходить до висновку про відсутність безспірності та неправомірність вимог стягувача що повторного стягнення заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 зроблено висновок, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки судом встановлено, що вимоги за якими був виданий виконавчий напис ґрунтуються на заборгованості, яка виникла більше ніж протягом пяти років до дня видачі виконавчого напису, враховуючи, що банком не було надано нотаріусу беззаперечних доказів переривання строку позовної давності, суд вважає, що спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконання з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, крім того, судом встановлена також неправомірність вимог стягувача відповідача щодо повторного стягнення заборгованості, яка вже була стягнута з позивача рішеннями Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2009 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис був виданий неправомірно, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити.

На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 50, 89, 102, 110, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстрованим номером 14944 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 13662,58 доларів США, що складає 368779,35 грн. та витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису в сумі 1800,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, яка проживає за адресою 45000, Україна, АДРЕСА_1; паспорт серія АС 965426, і.н. НОМЕР_1.

Відповідачем у справі є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Третьою особою у справі є приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, адреса робочого місця 14000, Україна, м. Чернігів, проспект Миру, 55.

Третьою особою у справі є ОСОБА_2 міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області, адреса 45000, Україна, Волинська обл., м. Ковель, вул. Кармелюка, 4, код ЄДРПОУ 3498111.

Повне судове рішення складено 08.04.2019 року.

ГоловуючаОСОБА_5