Постанова

Іменем України

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 496/6083/15-ц

провадження № 61-32041св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року у складі головуючого-судді Трушиної О. І. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року, у складі суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який надалі уточнила, до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 29 січня 2013 року о 08:00 год на автостоянці біля гаражу, що знаходиться в провулку Лермонтовському в м. Одесі, відповідач гуляла зі своєю собакою породи ротвейлер по кличці «Шаман», яка була у неї на поводу, але без намордника. Коли вона вигнала свій автомобіль з гаражу та повернулася, щоб його закрити, собака відповідача, яка не підлягала керуванню з боку господарки, зірвалася з руки ОСОБА_5 та вхопила її за рукав, збила з ніг та почала тягати по снігу перед гаражем. На команди господарки пес не реагував. Коли щелепи собаки трохи ослабли, вона висмикнула свою руку з його пащі, після чого ОСОБА_5 змогла відтягти собаку від неї. В результаті нападу їй були завдані тілесні ушкодження, у зв'язку з чим цього ж дня вона змушена була звернутись до травмпункту за медичною допомогою, звідки їй видали направлення у відділення хірургії. Також в цей день вона звернулася до Приморського райвідділу міліції із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень та по даному факту було порушено кримінальну справу. Внаслідок нанесених їй тілесних ушкоджень собакою відповідачів, у неї було виявлено рвану рану до 15 см в довжину, края рани були розірвані, глибиною до рівня м'язової тканини та паралельно була ще одна рвана рана довжиною 3 см, крім того, на всю частину руки був синець до променевої кістки. Зауважує, що це вже другий напад собаки відповідачів на неї. Весною вона зробила зауваження господарям собаки, які вигулюють її без намордника, яке було ними проігноровано. Вказує, що під час лікування від укусу собаки на придбання ліків та лікарських засобів вона витратила 2000,00 грн. Також внаслідок отриманої травми у неї не розгинається середній палець правої руки, так як пошкоджений нерв. Деякий час вона була непрацездатною, у зв'язку з чим вимагала від відповідачів відшкодувати їй кошти за період з 29 січня 2013 року по 01 квітня 2013 року, коли вона не могла працювати, у розмірі мінімальної заробітної плати, що становить 2459,12 грн. Крім того, собака під час нападу розірвав їй дублянку та светр, вартість яких також підлягає стягненню з відповідачів. Зазначає, що крім матеріальної шкоди, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормального способу життя, оскільки вона змушена була докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, для лікування у закладі охорони здоров'я та догляду за своїми неповнолітніми дітьми. Внаслідок отриманих травм вона понад два місяці не могла працювати, так як права рука є основною при виконанні фізичних навантажень, як по дому, так і при виконанні професійних обов'язків. Більш того, через деякий час в області накладеного шву почалося запалення, у зв'язку з чим вона змушена була взяти в борг грошові кошти та звернутися до клініки «Інто-Сана», де їй була надана медична допомога та проведена операція. На даний час вона потребує послуг пластичного хірурга по усуненню шраму на руці, оскільки після операції він дуже великий, проходить поперед усього правого передпліччя на дуже видному місці і в літню пору року багато людей звертають на нього увагу, що спричиняє їй незручності. Моральну шкоду вона оцінює у 200000,00 грн.

З урахуванням зазначеного, позивач просила на відшкодування майнової шкоди стягнути з відповідачів: вартість ліків у 2013 році - 2000,00 грн; вартість пошкодженої дублянки - 25000,00 грн, вартість розірваного светра - 1200,00 грн, а також на відшкодування моральної шкоди - 200000,00 грн, а всього 228200,00 грн. Крім того, просила відшкодувати їй мінімальну заробітну плату за період з 29 січня 2013 року по 01 квітня 2013 року, коли вона не могла працювати, що складає 2459,12 грн, а також зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які перебували у шлюбі і володіли сумісним майном на момент нанесення їй тілесних ушкоджень їхньою собакою, сплатити за послуги пластичного хірурга по рубцюванню шрамів, які утворилися в неї на правому передпліччі після нападу собаки.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 2000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування вартості дубльонки у розмірі 2000,00 грн, светра у розмірі 1200,00 грн, мінімальної заробітної плати за період з 29 січня 2013 року по 01 квітня 2015 року у розмірі 2459,12 грн, зобов'язання відповідачів сплатити послуги пластичного хірурга - залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що собака породи ротвейлер, власником якої є ОСОБА_5, напала на позивача і спричинила їй тілесні ушкодження, внаслідок отриманих травм позивач отримала майнову та моральну шкоду, яку необхідно стягнути з власника джерела підвищеної небезпеки.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився з його висновками, зазначивши про відповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, ОСОБА_6, просять скасувати судові рішення у справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, відповідач до кримінальної чи адміністративної відповідальності за порушення Правил утримання тварин не притягувалася.

Крім того, відсутній безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та наслідками, що настали для позивача, оскільки не доведено факт нападу собаки на позивача.

22 вересня 2017 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 травня 2018 року справу № 496/6083/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди та матеріали касаційного провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 29 січня 2013 року о 08:00 год. на автостоянці по провулку Лермонтовському в м. Одесі ОСОБА_5 вигулювала свою собаку породи ротвейлер по кличці «Шаман» (яка є службовою собакою), яка була у неї на поводу, але без намордника. Раптово собака зірвалася з рук господарки та спричинила позивачці тілесні ушкодження.

Згідно довідки міської клінічної лікарні № 3 м. Одеси вбачається, що позивач цього ж дня о 10:30 год. звернулася в травмпункт, де їй було постановлено діагноз: укушена рана правого передпліччя.

Відповідно до акта від 29 січня 2013 року № 1192, при огляді у громадянки ОСОБА_4 на рівні правого передпліччя є рвана рана до 15 см в довжину, краї рани розірвані, глибина рани до рівня м'язової тканини, навколо рани мається синець до рівня променевої кістки. Паралельно основному пошкодженню знаходилася рвана рана довжиною до 3 см.

29 січня 2013 року позивач звернулася до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з заявою по факту нападу на неї по провулку Лермонтовському собаки породи ротвейлер по кличці «Шаман», яка належить ОСОБА_5

З висновку судово-медичної експертизи від 13 жовтня 2016 року № 3087 вбачається, що ОСОБА_4 отримала такі тілесне ушкодження: укушена рана правого передпліччя, котра загоїлася з утворенням рубця та ускладнилася невропатією нервів правого передпліччя, розгинальною контрактурою 3-5 пальців правої кисті. Дане ушкодження утворилося від дії тупих твердих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, якими могли бути зуби тварини (собаки). Враховуючі данні медичної документації слід вважати, що дане ушкодження виникло незадовго до звернення ОСОБА_4 до лікувального закладу і таким чином могло бути спричинене 29 січня 2013 року. Вказане ушкодження не було небезпечним для життя, спричинило тривалий розлад здоров'я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно пунктом 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 07 січня 1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

З копії міжнародного ветеринарного паспорту вбачається, що власником собаки породи ротвейлер по кличці «Шаман» є ОСОБА_5

Відповідно до Постанови КМУ № 944 від 09 липня 2002 року «Про затвердження Порядку і правил проведення обов'язкового страхування відповідальності власників собак за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам» собаки породи ротвейлер віднесені до собак, власники яких зобов'язані провести обов'язкове страхування своєї відповідальності за шкоду, яка може бути заподіяна собакою третім особам.

Натомість, відповідальність власниці собаки, якою є відповідач застрахована не була.

Таким чином, відповідачу належить собака, яка характеризується підвищеною агресією та потенційною небезпекою, а сама собака має такі властивості, які обумовлюють неможливість повного контролю за нею з боку людини, а тому відповідач мала забезпечити вигул собаки у наморднику, на міцному повідку та у належному супроводі.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частин першої, другої, п'ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, судом першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції зроблено правильний висновок про те, що саме відповідач ОСОБА_5 має нести відповідальність за майнову та моральну шкоду завдану позивачу собакою.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем копій фіскальних чеків витрати на придбання ліків становлять - 1043,13 грн та квитанцій ТОВ «Медичний центр «Інто-сана» до прибуткового касового ордеру № 511832 від 27 лютого 2013 року, № 511689 від 25 лютого 2013 року та № 511767 твід 26 лютого 2013 року становлять - 15285 грн.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача документально підтверджених витрат у загальному розмірі 2000,00 грн, до яких вартість препаратів, що не призначались, і супутніх товарів не включено.

Визначаючи розмір моральної шкоди суди виходили з огляду на встановлені обставини у справі та глибини фізичних і душевних страждань позивача, тяжкості отриманих тілесних ушкоджень та строку їх лікування.

Такий висновок судів відповідає фактичним обставинам справи та нормам Цивільного кодексу України.

Аргументи касаційної скарги є аналогічними аргументам, викладеним ОСОБА_5, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик