КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/3983/19 Доповідач у ІІ інст. Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О.,Приходька К.П.

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_2, треті особи реєстраційна служба Києво-Святошинського управління юстиції, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту,

УСТАНОВИВ:

у серпні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 07 вересня 2011 року між ПАТ «Піреус Банк МКБ» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № SME_WC/05575/S06. Згідно із вищевказаним договором в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Інтерфудс» ОСОБА_2 за кредитним договором №SME_WC/05575 від 07 вересня 2011 року було передано в іпотеку банку наступне майно: земельна ділянка площею 0,167 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

АТ «Піреус Банк МКБ» стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру прав заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 127917066 від 18 червня 2018 року, відносно вищевказаної земельної ділянки, належної ОСОБА_2, зареєстровано обтяження: номер 4071581, дата, час державної реєстрації 25 грудня 2013 року, державний реєстратор Середа Олена Василівна, підстава виникнення обтяження: ухвала суду серія та номер 2/753/6889/13, виданий 06 листопада 2013 року, видавник: Дарницький районний суд міста Києва.

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/15481/13-ц, провадження № 2/753/6889/13судом було задоволено клопотання про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,167 га., яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2.

На момент звернення до суду вищевказані заходи забезпечення не скасовані, що позбавляє АТ «Піреус Банк МКБ» можливості скористатися правами, наданими законодавством іпотеко держателю.

На підставі викладеного, позивач просив зняти арешт з майна, власником якого є ОСОБА_2, а саме з земельної ділянки площею 0,167 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який накладено ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 листопада 2013 року у справі № 753/15481/13-ц, провадження № 2/753/6889/13.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року позов задоволено. Звільнено з-під арешту майно, власником якого є ОСОБА_2, а саме земельну ділянку площею 0,167 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який накладено ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2013 року у справі № 753/15481/13-ц, провадження № 2/753/6889/13.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Млечко І.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2013 року, на підставі якої накладено оспорюваний арешт в даній справі, є судовим актом, яким вжито заходи забезпечення позову. Діюче процесуальне законодавство передбачає вичерпний перелік способів зняття арешту, накладеного на підставі рішення суду/вжиття судом заходів забезпечення позову. При цьому, такого способу, як звернення до іншого суду з окремим позовом про зняття арешту, діюче законодавство України не передбачає.

Апелянт також зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо неналежного виконання боржником ТОВ «ІНТЕРФУДС» своїх зобов'язань перед ПАТ ПІРЕУС БАНК МКБ» та виникнення у останнього переважного права на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, не підтверджені жодними доказами.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що звернення стягнення на земельну ділянку є передчасним, оскільки законність вимог банку стосовно стягнення коштів за кредитним договором наразі є предметом спору, який розглядається Солом'янським районним судом м. Києва.

Позивач ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на необґрунтованість її доводів та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог щодо зняття арешту з земельної ділянки, яка передана за іпотечним договором, виходячи із пріоритету прав іпотекодержателя.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнати законним та обґрунтованим вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів не може виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № SME_WC/05575/S-6, відповідно до якого в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Ітерфудс» ОСОБА_2 за кредитним договором № SME_WC/05575 від 07 вересня 2011 року було передано в іпотеку банку наступне майно: земельну ділянку площею 0,167 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна наявні обтяження: договір іпотеки SME_WC/05575/S-2,1032, зареєстровано обтяження 07.09.2011 року; ухвала Дарницького районного суду м. Києва, серія та номер 1/753/6889/13, видана 06.11.2013 року.

Встановлено також, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2013 року у справі № 753/15481/13-ц (провадження № 2/753/6889/13) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,167 га., яка знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

У статті 19 Закону України "Про заставу" передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

За положеннями статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку".

Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

При цьому, за змістом частини шостої статті 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що ПАТ «Піреус Банк МКБ» має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмету іпотеки.

В той же час, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2013 року, на підставі якої накладено арешт на спірне майно, є судовим актом, яким вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі.

Порядок накладення та скасування заходів забезпечення позову регулюється главою 10 ЦПК України.

Норми цивільного процесуального законодавства передбачають також порядок оскарження ухвал суду першої інстанції (окремо від рішень суду), зокрема і ухвал про забезпечення позову.

Відповідно до положень п. 9 ст. 129 Конституції України обов'язковість рішення суду віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 14 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали про забезпечення позову) судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України

Вказана норма також закріплена у частині першій статті 18 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Діюче процесуальне законодавство України передбачає вичерпний перелік способів зняття арешту, накладеного на підставі рішення суду про вжиття заходів забезпечення позову, а саме:

- скасування судом заходів забезпечення позову з власної ініціативи або за клопотанням учасника справи;

- скасування ухвали суду про забезпечення позову в порядку оскарження до суду вищестоящої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Піреус Банк МКБ» можливістю апеляційного оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2013 року не скористався.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення про звільнення майна з-під арешту, суд першої інстанції дав невірну оцінку обставинам, що мають значення по справі, невірно застосував положення матеріального права, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ч.13 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки відповідачем при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 2761,50 грн., що підтверджується квитанцією № 15-81218/1 від 15 січня 2019 року ( а.с. 66), то вказані кошти підлягають стягненню з позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року - скасувати. Ухвалити по справі нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_2, треті особи реєстраційна служба Києво-Святошинського управління юстиції, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» на користь ОСОБА_2 2 761,50 грн. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 05.04.2019 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.О.Журба

К.П.Приходько