КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/9903/14 ц Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/810/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко ОксаниВікторівни щодо винесення постанови від 25 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження №46172563, заінтересована особа: ОСОБА_4.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_5, оскаржуючи дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко ОксаниВікторівни звернувся в суд із скаргою, в якій просив визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження № 46172563 від 25 червня 2015 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко ОксаноюВікторівною на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції); зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко ОксануВікторівну закінчити виконавче провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», із застосуванням положень ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко ОксануВікторівну поновити порушене право ОСОБА_5 шляхом скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №46172563 від 10 лютого 2015 року.

Подану скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий документ № 761/9903/14-ц та відкрито виконавче провадження № 46172563, скасовано, скаржник вважає, що виконавче провадження мало бути закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», із застосуванням положень ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак звернувся із вказаною скаргою до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року скаргу ОСОБА_5 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксани Вікторівни щодо винесення постанови від 25 червня 2015 року про закінчення виконавчого провадження №46172563 задоволено.

Визнано неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження від 25 червня 2015 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко ОксаноюВікторівною на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції).

Зобов'язано державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ЛисенкоОксану Вікторівну закінчити виконавче провадження на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», із застосуванням положень ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов'язано державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ЛисенкоОксану Вікторівну поновити порушене право ОСОБА_5 шляхом скасування арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №46172563 від 10 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник заінтересованої особи ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нового рішення, яким в задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовити, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначила, що розглянувши скаргу ОСОБА_5 на дії державного виконавця, суд першої інстанції здійснив ряд порушень, а саме не у повній мірі дослідив матеріали справи, не надав доказам належної оцінки, проігнорував той факт, що рішення суду, за яким ОСОБА_5 зобов'язано сплатити аліменти на дитину ним не виконано, а накладений державним виконавцем арешт на його майно слугувало забезпеченням виконання зазначеного рішення. При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2014 року, яке перебувало на виконанні в державній виконавчій службі, не було скасовано у повному обсязі, а тому в силу статті 18 ЦПК України є обов'язковим до виконання. Також суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги пояснення державного виконавця про те, що ним виконавчі дії вчинялись відповідно до чинного законодавства та з урахуванням відомостей, які в нього були та інформації, до якої мав доступ. Дані про скасування виконавчого документа сторонами не подавалися до виконавчої служби. Вважає, що суд проігнорував пояснення та докази, надані заінтересованою особою ОСОБА_4, не здійснив належного обґрунтування щодо прийнятого рішення, та постановив незаконне рішення в інтересах боржника ОСОБА_5 та всупереч інтересам матері, на користь якої було прийнято судове рішення щодо сплати аліментів на дитину. Просила врахувати, що ОСОБА_5 пропустив строк звернення до суду та не подав клопотання про поновлення цього строку, а тому суд першої інстанції, згідно цивільного процесуального кодексу України, зобов'язаний був залишити скаргу останнього без розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У поданому клопотанні до суду апеляційної інстанції заявник ОСОБА_5 просив проводити судове засідання за його відсутності. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_5 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко ОксаниВікторівни, суд першої інстанції виходив із того, що подана скарга є обгрунтованою.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитись.

Відповідно до статті 447 ЦПК, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 грудня 2014 року, позов ОСОБА_4 (у відповідності до Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 05 травня 2017 року змінено прізвище на ОСОБА_4) до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на підставі договору між батьками про сплату аліментів на утримання та участь у вихованні дитини від 20 березня 2012 року заборгованість по сплаті аліментів на дитину у розмірі 25 200,00 грн. та заборгованість у розмірі 50 % фактично понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 597 096,25 грн., а всього 622 296,25 грн., а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

З метою примусового виконання вказаного рішення 22 грудня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист та стягувачем ОСОБА_4 пред?явлено для примусового виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.52).

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко ОксаниВікторівни від 26 січня 2015 року відкрито виконавче провадження № 46172563, на підставі виконавчого листа, що виданий Шевченківським районним судом міста Києва 22 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованості в сумі 625 950,25 грн. (а.с. 57).

У рамках вказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. від 10 лютого 2015 року накладено арешт на все майно боржника (а.с.61).

В ході проведення примусових виконавчих дій державним виконавцем встановлено нерухоме майно в місті Черкаси, що належить боржнику, у зв'язку з цим постановою від 25 червня 2015 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. закінчено виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ направлено до іншого відділу державної виконавчої служби (а.с. 82).

Із відповіді Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 5581/15.3-32 від 22 лютого 2018 року вбачається, що 21 липня 2015 року головним державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження № 606-XIV» ( пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення). Виконавчий документ з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження направлено до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 173).

Встановлені судом першої інстанції обставини у справі свідчать про те, що судове рішення від 02 вересня 2014 року на підставі якого видано виконавчий лист та який знаходився на виконанні ВП № 46172563 в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було оскаржено в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року в частині позовних вимог про стягнення аліментів скасовано та передано в цій частині справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 11-13).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року скасовано в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на підставі договору між батьками про сплату аліментів на утримання та участь у вихованні дитини від 20 березня 2012 року заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 25 200,00 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з липня 2012 року по березень 2014 року у сумі 25 200,00 грн. Змінено рішення суду в частині всієї стягнутої суми з 622 296,25 грн. на 597 096,25 грн. (а.с.14-15).

Отже, наслідком скасування судового рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2014 року є інший розмір суми, що підлягала стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа, який перебував на примусовому виконанні ВП № 46172563 в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У зв'язку з цим 15 червня 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва в рамках цивільної справи № 761/9903/14-ц видано стягувачу новий виконавчий лист на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2015 року (а.с. 109-110).

Відповідно попередній виконавчий лист, виданий 22 грудня 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва на виконання судового рішення від 02 вересня 2014 року, яке в подальшому було скасовано із задоволенням вимог в меншому розмірі, підлягав поверненню до суду.

Дії державного виконавця у разі скасування рішення суду передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону N 606-XIV) виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, скасування рішення суду. У такому випадку виконавчий документ надсилається до суду, який його видав - частина 2 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону N 606-XIV). Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом - частина 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону N 606-XIV).

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону N 606-XIV). У разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту, накладеного на майно боржника, державний виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів виконавчого провадження № 46172563, що державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. при наявності рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2015 року, яким скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року, на підставі якого видано виконавчий лист, виніс рішення (постанову) від 25 червня 2015 року про направлення виконавчого документу до іншого відділу державної виконавчої служби, у зв'язку з цим закінчив виконавче провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV.

Прийняття державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ЛисенкоО.В. вказаного рішення (постанови) від 25 червня 2015 року при наявності обставин щодо скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, суд першої інстанції обгрунтованого визнав таким, що суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV, оскільки як передбачено пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону N 606-XIV)скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виконавче провадження № 46172563 в цьому випадку підлягало закінченню на підставі пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону N 606-XIV), алогічне положення міститься у пункті 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону № 1404-VIII, що діє з 05 жовтня 2016 року.

Визнавши доводи скарги ОСОБА_5 обґрунтованими, суд першої інстанції правомірно визнав оскаржуване рішення (постанову) державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко О.В. про закінчення виконавчого провадження № 46172563 від 25 червня 2015 року неправомірним із зобов'язанням державного виконавця задовольнити вимоги заявника та усунути допущенні порушення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги заінтересованої особи ОСОБА_4 в частині пропуску строку звернення боржника ОСОБА_5 в суд із скаргою на дії (рішення) державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лисенко Оксани Вікторівни, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 449 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

Доводи скарги ОСОБА_5 та долучені докази свідчать про те, що 16 травня 2018 року боржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 46172563, з яких йому стало відомо про вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, яке було скасовано. 23 травня 2018 року він звернувся безпосередньо до начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із письмовою заявою з вимогою здійснити дії, передбачені законодавством України задля припинення його порушених прав (а.с. 16). 13 червня 2018 року на його адресу надійшла відповідь з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відмову у задоволенні його вимог (а.с. 17). Із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заявник ОСОБА_5 звернувся в суд 15 червня 2018 року, тобто протягом десяти днів з дня, коли він дізнався про порушення його права. Вказані доводи боржника ОСОБА_5 та зазначені ним докази підтверджується матеріалами виконавчого провадження (а.с. 51-85). В інший спосіб оскаржуване рішення державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження № 46172563 на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV боржнику ОСОБА_5 не вручено.

Також колегією суддів встановлено, що питання в частині дотримання заявником ОСОБА_5 строків звернення до суду із скаргою були предметом перевірки судом першої інстанції. Для з'ясування цих обставин судом першої інстанції постановлена ухвала від 22 червня 2018 року про залишення скарги без руху (а.с. 23). Після виконання заявником ОСОБА_5 вимог закону, визначених в ухвалі від 22 червня 2018 року, судом першої інстанції відкрито провадження у справі та розглянуто скаргу по суті, встановивши, що строк звернення до суду із скаргою ОСОБА_5 не пропущено.

Доводи апеляційної скарги заінтересованої особи ОСОБА_4 про те, що оскаржувана ухвала була постановлена без належної оцінки наданих учасниками доказів та їх належного обґрунтування, що призвело до порушення прав стягувача, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами під час розгляду скарги ОСОБА_5 Вирішуючи скаргу, суд першої інстанції здійснив оцінку доводам та доказам учасників справи, результати яких навів у судовому рішенні.

До того ж, задоволення скарги ОСОБА_5 в рамках виконавчого провадження № 46172563 не призвело до порушення прав стягувача ОСОБА_4, на користь якої було прийнято судове рішення щодо сплати аліментів на дитину, оскільки як встановлено судом першої інстанції, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ та відкрито виконавче провадження № 46172563, скасовано рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2015 року. 15 червня 2018 року Шевченківським районним судом міста Києва в рамках цивільної справи № 761/9903/14-ц стягувачу видано новий виконавчий лист на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 20 травня 2015 року, для його пред'явлення до виконавчої служби (а.с. 109-110).

Отже, доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування судового рішень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2019 року.

Головуючий

Судді: