Єдиний унікальний номер 341/240/18
Номер провадження 2/341/27/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

з участю секретарів судового засідання Король І.Л., Матейко О.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Галичі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 та просить суд:

-визнати, що поширена відповідачем інформація у заяві від 05 жовтня 2017 року Уповноваженому Верховної Ради України у справах людини п. Лутковській В.В., а саме:

«4. 25 вересня 2017 року ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3 завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 366 КК.

5. В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

«1. Провести розслідування та порушити справу проти в. о. директора ОСОБА_4 та голови Укрелектроспілки ОСОБА_3, їх радників та співучасників про дискримінацію та порушення трудових прав ОСОБА_2 (недопущення та ненадання для роботи приміщення (робочого кабінету) шляхом анулювання перепустки та фізичним перешкоджанням проходу через прохідну 22 вересня 2017 року та 26 вересня 2017 року), а також порушення ст. 42 закону № 1045- XIVта ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.»

є недостовірною і принижує його гідність, честь та ділову репутацію.

-визнати, що поширена відповідачем інформація у позовній заяві до Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2017 року, в якій відповідач є позивачем, а саме:

«4. 25 вересня 2017 року, ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3 завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.366 КК.

5. В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

є недостовірною і принижує гідність, честь та ділову репутацію позивача;

-визнати, що поширена відповідачем у скарзі від 20 жовтня 2017 року Центральному комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, за підписом відповідача інформація, а саме:

«Зрозуміло, що ОСОБА_3 колишній комуніст, тому для нього ці норми (за контекстом - принцип демократичного централізму) рідні і він їх пропагує, та думає собі у 76 років (31 травня 1941 р.н.), що може їх застосовувати та фактично виключати ОСОБА_2 з членів Укрелектропрофспілки, як колись виключали з членів комуністичної партії.»

«4.4. 25 вересня 2017 року, ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП, при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3С, завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.366 КК.

В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

«Окрім того, на постанову від 27 вересня 2016 року № П-3-2 про оголошення мені догани я подав скаргу 28 жовтня 2016 року, проте ОСОБА_3 її не розглядав на Пленумі ЦК, а сам від себе написав, що розгляду вона не підлягає»

є недостовірною і принижує гідність, честь та ділову репутацію позивача.

- визначити у рішенні наступні зобовязання для відповідача ОСОБА_2:

а) припинити будь-які неправомірні дії щодо приниження позивача ОСОБА_3 гідності, честі та ділової репутації, як фізичної особа та керівника Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (Укрелектропрофспілки);

б) у строк 10 календарних.днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену недостовірну, принизливу за змістом, інформацію шляхом особистого звернення відповідача у формі письмової заяви до Президії Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2 офіс 1207) з таким текстом "Шановні члени Президії Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України. Я, ОСОБА_2 визнаю свою протиправну поведінку стосовно Голови Укрелектропрофспілки ОСОБА_3, оскільки викладена та поширена інформація, зазначена в моїх заявах до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, позовній заяві до Галицького районного суду Івано-Франківської області та скарзі на постанову Президії ЦК Укрелектропрофспілки від 21 вересня 2017 року № П-7-1, згідно якої мене виключено з членів Укрелектропрофспілки є недостовірною. Не заперечую проти розміщення даного тексту у черговому номері "Вісника Укрелектропрофспілки" Р.Карвацький";

- вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що наведена вище інформація яка поширена відповідачем у письмових зверненнях до різних інстанцій є недостовірною та поширенням такої принижено його гідність, честь та ділову репутацію. Відповідачем вживає грубощі, дано оцінку його особистим якостям та поведінці у формі, що суперечить прийнятному спілкуванню між людьми. Інформація містить твердження в образливій (саркастичній) формі про надумані порушення ним кримінального, трудового та профспілкового законодавства, про його недобросовісність.

Інформація, поширена у згаданих зверненнях стала відомою певному колу осіб, оскільки звернення підлягали реєстрації персоналом органів, окремі заяви підлягали колегіальному розгляду.

Відтак, просить поширену відповідачем інформацію визнати недостовірною, такою, що принижує його гідність, честь та ділову репутацію. Зобовязати відповідача спростувати таку.

В судове засідання позивач не зявився, скерував представника. Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, наведених у такому.

Відповідач позов заперечив. У відзиві на позов та у судовому засіданні зазначив, що наведена ним у зверненнях інформація є достовірною. Просив в позові відмовити.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши здобуті докази, суд встановлює наступні фактичні обставини спору та зміст спірних правовідносин.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації

Судом встановлено, що також визнається сторонами, що:

-заява відповідача ОСОБА_2 від 05 жовтня 2017 року, адресована Уповноваженому Верховної Ради України у справах людини п. Лутковській В.В. містить наступну інформацію:

«4. 25 вересня 2017 року ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3 завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 366 КК.

5. В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

«1. Провести розслідування та порушити справу проти в. о. директора ОСОБА_4 та голови Укрелектроспілки ОСОБА_3, їх радників та співучасників про дискримінацію та порушення трудових прав ОСОБА_2 (недопущення та ненадання для роботи приміщення (робочого кабінету) шляхом анулювання перепустки та фізичним перешкоджанням проходу через прохідну 22 вересня 2017 року та 26 вересня 2017 року), а також порушення ст. 42 Закону № 1045- XIVта ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.»

-позовна заява відповідача ОСОБА_2 до Галицького районного суду Івано-Франківської області, від 10 жовтня 2017 року містить наступну інформація:

«4. 25 вересня 2017 року, ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3 завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.366 КК.

5. В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

-скарга ОСОБА_2 від 20 жовтня 2017 року адресована Центральному комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, містить наступну інформацію:

«Зрозуміло, що ОСОБА_3 колишній комуніст, тому для нього ці норми (за контекстом - принцип демократичного централізму) рідні і він їх пропагує, та думає собі у 76 років (31 травня 1941 р.н.), що може їх застосовувати та фактично виключати ОСОБА_2 з членів Укрелектропрофспілки, як колись виключали з членів комуністичної партії.»

«4.4. 25 вересня 2017 року, ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП, при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3С, завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.366 КК.

В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

«Окрім того, на постанову від 27 вересня 2016 року № П-3-2 про оголошення мені догани я подав скаргу 28 жовтня 2016 року, проте ОСОБА_3 її не розглядав на Пленумі ЦК, а сам від себе написав, що розгляду вона не підлягає».

Пунктами 16, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, судам надано розяснення, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47 1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_2 звертався до компетентних органів, зокрема, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Галицького районного суду Івано-Франківської області, Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України із заявами за захистом своїх, на його думку, порушених прав в т.ч. і діями ОСОБА_3 при здійснені ним повноважень голови Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України. Компетентний орган вправі перевірити таку інформацію та надати відповідь. У даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Відтак, в позові в частині визнання інформації недостовірною та в частині похідної вимоги щодо зобовязання відповідача вчинити дії спрямовані на спростування відомостей слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства, судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Наявність пільги у вигляді звільнення від сплати судового збору, передбаченої ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не вважається нульовою ставкою судового збору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач віднесений до 1 категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється. Відтак, з огляду на ухвалення рішення не на користь позивача, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 29, 30, 40 Конституції України, ст.ст. 16, 269-271, 288-301, 311 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, індекс 01001, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до ОСОБА_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з вимогами:

-визнати, що поширена ОСОБА_2 інформація у заяві від 05 жовтня 2017 року Уповноваженому Верховної Ради України у справах людини п. Лутковській В.В., а саме:

«4. 25 вересня 2017 року ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3 завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 366 КК.

5. В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

«1. Провести розслідування та порушити справу проти в. о. директора ОСОБА_4 та голови Укрелектроспілки ОСОБА_3, їх радників та співучасників про дискримінацію та порушення трудових прав ОСОБА_2 (недопущення та ненадання для роботи приміщення (робочого кабінету) шляхом анулювання перепустки та фізичним перешкоджанням проходу через прохідну 22 вересня 2017 року та 26 вересня 2017 року), а також порушення ст. 42 Закону № 1045- XIVта ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.»

є недостовірною і принижує гідність, честь та ділову репутацію ОСОБА_3;

-визнати, що поширена ОСОБА_2 інформація у позовній заяві до Галицького районного суду Івано-Франківської області, від 10 жовтня 2017 р., в якій ОСОБА_2 є позивачем, а саме:

«4. 25 вересня 2017 року, ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3 завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.366 КК.

5. В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

є недостовірною і принижує гідність, честь та ділову репутацію ОСОБА_3;

-визнати, що поширена ОСОБА_2 у скарзі від 20 жовтня 2017 року Центральному комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, за підписом ОСОБА_2 інформація, а саме:

«Зрозуміло, що ОСОБА_3 колишній комуніст, тому для нього ці норми (за контекстом - принцип демократичного централізму) рідні і він їх пропагує, та думає собі у 76 років (31 травня 1941 р.н.), що може їх застосовувати та фактично виключати ОСОБА_2 з членів Укрелектропрофспілки, як колись виключали з членів комуністичної партії.»

«4.4. 25 вересня 2017 року, ОСОБА_3 видає розпорядження центрального комітету Укрелектропрофспілки № 02-28/60 про те, що він звільнив мене з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП, при цьому порушуючи п. 4.25 Статуту та ч. 3 ст. 147-1 КЗпП.

Внаслідок складання ОСОБА_3С, завідомо неправдивого офіційного документу розпорядження від 25 вересня 2017 року та внесення в нього завідомо неправдивих відомостей про те, що він мене звільнив з роботи, стався злочин передбачений ст. 366 (службове підроблення).

Такі незаконні дії ОСОБА_3 можуть або вже призвели до тяжких наслідків, тому їх слід кваліфікувати за ч.2 ст.366 КК.

В діях ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 є ознаки злочину передбачені ст. 161, 170, 172, 173, 364-1, 366 КК та очевидна трудова дискримінація голови профкому.»

«Окрім того, на постанову від 27 вересня 2016 року № П-3-2 про оголошення мені догани я подав скаргу 28 жовтня 2016 року, проте ОСОБА_3 її не розглядав на Пленумі ЦК, а сам від себе написав, що розгляду вона не підлягає»

є недостовірною і принижує гідність, честь та ділову репутацію ОСОБА_3.

- визначити у рішенні наступні зобовязання для ОСОБА_2:

а) припинити будь-які неправомірні дії щодо приниження позивача ОСОБА_3 гідності, честі та ділової репутації, як фізичної особа та керівника Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (Укрелектропрофспілки);

б) у строк 10 календарних.днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену недостовірну, принизливу за змістом, інформацію шляхом особистого звернення відповідача у формі письмової заяви до Президії Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України (02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2 офіс 1207) з таким текстом "Шановні члени Президії Центрального комітету Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України. Я, ОСОБА_2 визнаю свою протиправну поведінку стосовно Голови Укрелектропрофспілки ОСОБА_3, оскільки викладена та поширена інформація, зазначена в моїх заявах до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, позовній заяві до Галицького районного суду Івано-Франківської області та скарзі на постанову Президії ЦК Укрелектропрофспілки від 21 вересня 2017 року № П-7-1, згідно якої мене виключено з членів Укрелектропрофспілки є недостовірною. Не заперечую проти розміщення даного тексту у черговому номері "Вісника Укрелектропрофспілки" Р.Карвацький",

- відмовити.

У звязку із звільненням позивача Шишова Сергія Сергійовича від сплати судового збору, такий в розмірі 1409 (одну тисячу чотириста девять) грн. 60 коп. слід компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.04.2019 року.

Суддя:ОСОБА_6