Ухвала

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 522/23048/16-ц

провадження № 61-24959св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: прокуратура Одеської області, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги заступника прокурора Одеської області та ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року в складі судді Загороднюка В. І. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року в складі колегії суддів: Цюри Т. В., Сидоренко І. П., Станкевича В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 205 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 11 - 12 вересня 2006 року її незаконно затримали та арештували в приміщенні прокуратури Березівського району Одеської області співробітники вказаної прокуратури. Щодо неї скоєні злочини передбачені статтями 126, 127, 192, 364, 365, 371, 375, 383, 384, 396 КК України. За її заявами від 29 березня та 12 вересня 2006 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про скоєні кримінальні правопорушення за № 0225. Досудове слідство з 2006 року фактично не проводилося, факти, викладені в її заявах та надані нею докази не перевірялися, неодноразово приймалися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи в порядку КПК України в редакції 1960 року, про закриття кримінального провадження, в порядку КПК в редакції 2012 року, які скасовувалися прокурором Одеської області, Приморським, Малиновським та Суворовським районними судами м. Одеси.

Вона неодноразово зверталася до прокурора Одеської області з заявами про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню, проте її заяви не розглядалися та рішення не приймалося.

24 грудня 2014 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси задоволена її скарга на неправомірну бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області щодо не розгляду її заяви, встановлені факти неправомірної бездіяльності слідчого Демиденка, зобов`язано слідчого розглянути її клопотання про визнання її потерпілою по кримінальному провадженню № 00225 та надати їй копію вказаної постанови.

В зв`язку зі зверненням зі скаргою та участю в її розгляді вона понесла витрати, пов`язані з явкою до суду в розмірі 62,28 грн, які просить стягнути з прокуратури Одеської області.

Для захисту своїх порушених прав, оскарження бездіяльності слідчого вона вимушена була витрачати свій особистий час, час призначений для відпочинку, роботи, доньки по шість годин в дні судових засідань, знаходитися в громадському транспорті, що виснажувало її організм, вимагало від неї додаткових зусиль та витрат для відновлення сил, що грубо порушило життєво-важливі зв`язки та звичний ритм життя, внаслідок чого їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000,00 грн.

Враховуючи наведене, просила стягнути з прокуратури Одеської області матеріальні витрати в розмірі 62,28 грн, відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн, а також стягнути витрати пов`язанні з прибуттям в суд на розгляд зазначеної справи в розмірі 254,84 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області з рахунків прокуратури Одеської області моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь держави шляхом безспірного списання Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області з рахунків прокуратури Одеської області судовий збір в розмірі 551,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачці повинна бути відшкодована нанесена їй моральна шкода, яка полягає в тому, що для захисту своїх порушених прав, оскарження бездіяльності слідчого, вона вимушена була витрачати свій особистий час, що виснажувало її організм, вимагало від неї додаткових зусиль та витрат для відновлення сил, що грубо порушило життєво-важливі зв`язки та звичний ритм життя. Розмір моральної шкоди, з урахуванням конкретних обставин справи, судом встановлено у розмірі 1 000,00 грн. Відмовляючи в задоволенні матеріальної шкоди в розмірі 62,28 грн, суд виходив із того, що ця вимога є необґрунтованою, оскільки не є шкодою в розумінні статті 22 ЦК України, а є іншими витратами, які були сплачені під час розгляду скарги в порядку кримінального провадження, і згідно з вимогами ЦПК України не відшкодовуються. Крім того, вимога ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь понесених судових витрат, пов`язаних з прибуттям до суду під час розгляду вказаної справи в розмірі 254,84 гривень є безпідставною, оскільки відповідно до частини 1 статті 85 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників несуть сторони.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги не спростували правильність висновків суду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2017 року заступник прокурора Одеської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні у зв`язку з відсутністю складу цивільного правопорушення та недоведеністю позивачем наявності шкоди та причинного зв`язку між діями та шкодою, а тому суди безпідставно задовольнити позовні вимоги про відшкодування на користь позивача моральної шкоди.

У липні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що вона повністю довела завдання їй внаслідок бездіяльності органів прокуратури моральної шкоди, а також понесення нею інших витрат, зазначених в позовній заяві, в задоволенні яких суди безпідставно відмовили.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, за касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

03 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратура Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційними скаргами заступника прокурора Одеської області та ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко