Справа 206/5541/18
Провадження 2/206/116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зміну розміру аліментів на дитину,

за участі представників:

позивача, адвоката ОСОБА_3,

відповідача, адвоката ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

03 жовтня 2018 року представник позивача, адвокат ОСОБА_3 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_6, в якому просить зменшити, визначений за рішенням Самарського районного суду Дніпропетровська від 12.04.2006 року в цивільній справі № 2-526/2006р. на користь відповідача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, розмір аліментів у вигляді 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до розміру аліментів у в ляді 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліттят (а.с.2-5).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2006 року в цивільній справі № 2-526/2006р. з позивача на користь відповідача, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання малолітнього сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09 березня 2006 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа № 2-526 виданого 19.04.2006 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська відкрито виконавче провадження ВП № 39669663 з примусового виконання зазначеного рішення у Самарському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Розмір аліментів, що на теперішній період часу стягується з позивача на користь відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ставить позивача в важке матеріальне становище. Матеріальний стан позивача різко змінився в сторону його погіршення, змінився його сімейний стан, погіршився стан здоровя відповідача та ці обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. 12.09.2009 року відповідач зареєстрував шлюб з громадянкою ОСОБА_10 На цей період часу дружина позивача не працює та знаходиться на його утриманні. У позивача є інші малолітні діти: син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5. Дочка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, періодично хворіє та знаходиться на обліку в у медичному закладі КЗ «ДЦПМСД №10». Син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, періодично хворіє та знаходиться на обліку КЗ «ДЦПМСД №10». Стан здоров'я дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, нормальний. За станом свого здоров'я позивач із-за хворобливих проявів організму, змушений періодично бути непрацездатним та на цей період часу не працює. У позивача склалося важке матеріальне становище і не вистачає коштів задовольняти всі потреби та забезпечувати всім необхідним двох малолітніх дітей, дружину для їх повноцінного харчування, лікування, придбання необхідного одягу, взуття, інших необхідних речей. У нього відсутнє на праві власності будь-яке рухоме, нерухоме майно.

08 листопада 2018 року від відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач майже не сплачує аліменти протягом 4 років та має заборгованість у розмірі 70076,62грн. (станом на вересень 2018р.). Згідно доданої позивачем трудової книжки востаннє він працював 13 днів та звільнився за власним бажанням, а не у звязку з станом здоров'я. Отже, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач жодним чином не підтверджує свою неможливість працювати з будь-яких причин окрім свого небажання працювати. Позивач зазначає про відсутність нерухомості, однак він у 2017р. подарував свою частину квартири на користь одного з дітей у другому шлюбі. Позивач приховав від суду своє оформлення, як субєкта підприємницької діяльності. Отже, вважає позивач отримує доходи, однак приховує їх задля ухилення від сплати аліментів. Позивачем не надано доказів, що підтверджують погіршення матеріального становища. У наданих довідках про хвороби дітей позивача відсутні дати, також ці хвороби є звичайними для всіх дітей. Сама наявність інших дітей у позивача не є обовязковою підставою для зменшення аліментів, адже необхідно оцінити розмір доходів позивача та вже з урахуванням цього розміру можна побачити наскільки можуть аліменти вплинути на матеріальне становище позивача. До того ж позивачем не надано жодних підтверджень, що він дійсно здійснює витрати на дітей та дружину. Через приховування позивачем доходів неможливо визначити їх розмір, а отже немає підстав задля зменшення розміру аліментів та ставлення дитини, на користь якої повинні стягуватись аліменти, у більш гірше становище ніж існує сьогодні. Також не згодна із стягненям з неї судових витрат зі сплати судового збору (а.с.32-36).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позові і просили задовольнити.

Позивач пояснив, що у нього є ще двоє малолітніх дітей від другого шлюбу. Він наразі не працює. Діти часто хворіють. Дружина доглядає за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_6 і не працює. Тому його матеріальний стан змінився. Аліменти на сина ОСОБА_9 з нього стягуються з 2007 року. Він не платить аліменти з 2016 року. Про заборгованість він не знав. У нього хвороб і інвалідності немає. Офіційно не працює з 2016р. Він не памятає, чи була у нього нерухомість у 2017р.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач пояснила, що позивач не сплачує аліменти з 2014 року, у нього велика заборгованість по аліментам. Позивач є субєктом підприємницької діяльності та у 2017 році продав свою нерухомість.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

18 жовтня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.25).

08 листопада 2018 року відповідачем ОСОБА_6 подано зустрічну позовну заяву (а.с.37-42).

Ухвалою судді від 14 листопада 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів повернуто ОСОБА_6 (а.с.44).

21 листопада 2018 року представником відповідача подано клопотання про витребування доказів (а.с.49).

Ухвалою сідді від 21.11.2018 року витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_13 (яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) відомості про особу відчужувача (дарувальника) 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, за договорами: №1724, №1723, укладених 22.12.2017 року (а.с.53).

06 грудня 2018 року представником позивача ОСОБА_3 було заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи Самарський відділ державної виконавчої служби в м. Дніпрі.

Ухвалою від 06 грудня 2018 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 в залученні в якості третьої особи Самарський відділ державної виконавчої служби в м. Дніпрі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначеного за рішенням суду відмовлено (а.с.63).

Під час розгляду справи судом досліджені всі письмові докази, заслухано пояснення сторін та їх представників.

09 січня 2019 року у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2006 року, яке набрало законної сили 25 квітня 2006 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (дохлду) щомісячно, але не менше за 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09 березня 2006 року (а.с.6).

04.09.2013 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-526 від 19.04.2006р. про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму з ОСОБА_1 (а.с.18)

12 вересня 2009 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 142927 від 12.09.2009р., актовий запис № 316 (а.с.10).

11 грудня 2010 року народився ОСОБА_15, батьками якого є ОСОБА_1 і ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.12.2010р., актовий запис № 756 (а.с.11).

05 травня 2017 року народилася ОСОБА_16, батьками якої є ОСОБА_1 і ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.05.2017р., актовий запис № 163 (а.с.12).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру № 1241 від 07.06.2018 року за ОСОБА_1 на праві власності автотранспортних засобів не означаються (а.с.14).

З довідок КЗ «ДЦПМСД № 10» (без дат) діти Михайлов-Тимофій Дмитрович, ІНФОРМАЦІЯ_4 і ОСОБА_16, 05.05.2017 року перебувають на обліку, як часто хворіючи (а.с.15-16).

На виконання ухвали суду приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 повідомила, що нею 22.12.2017р. було посвідчено: договір дарування 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, за реєстром № 1723, стороною якого, а саме «Дарувальником» є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 та договір дарування 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, за реєстром № 1724, стороною якого, а саме «Дарувальником» є ОСОБА_10 (а.с.64).

В підтвердження обставин, викладених у позовній заяві позивачем долучено докази, а саме: копію сторінки трудової книжки (а.с.13).

Між тим, зазначений доказ судом відхиляється з огляду на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Таким чином, аналізуючи текст зазначеного документа, суд приходить до висновку про відхилення такого доказу. Вказаного висновку суд дійшов з огляду на те, що він не містять ідентифікуючої інформації за якою можливо ідентифікувати особу кому належить дана трудова книжка.

Крім того, офіційне не працевлаштування позивача не є істотним значенням для зменшення розміру аліментів та не доводить зміну матеріального стану та погіршення здоровя, як зазначає позивач.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а саме, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положенням ст. ст. 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримання, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Так, в судовому засіданні було підтверджено, що сторони не проживають однією сімєю, і позивач має іншу дружину та двох малолітніх дітей, тобто з часу ухвалення рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2006 року фактично змінився сімейний стан позивача.

Проте враховуючи, що позивач має заборгованість по сплаті аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_8, дана обставина позивачем не спростовується, у 2017 році позивач позбавився свого майна, яке належало йому на праві власності, що є юридично значущою дією, суд приходить до висновку, що слід зменшити розмір аліментів, визначенх рішеннями Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2006 року до 1/5 частини.

Щодо інших обставин на які посилається позивач (хвороби дітей, неможливість позивача працювати за станом здоровья) всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2006 року в цивільній справі № 2-526/2006.

Стягувати із ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_4, 49124) на користь ОСОБА_6 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, пров. Ромашковий, 5, м. Дніпро) аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, який народився 25 червня 2003 року, в розмірі 1/5 (однієї пятої) частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_6 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, пров. Ромашковий, 5, м. Дніпро) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, АДРЕСА_4, 49124) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 січня 2019 року.

Суддя А.О. Сухоруков