У Х В А Л А

02 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 736/2006/18

провадження № 61-5658 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просив витребувати у приватного нотаріуса Дремлюги Р. М. для розгляду та вивчення в приміщенні Корюківського районного суду договір купівлі-продажу (з додатками) нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, продавцем якого міг бути його власник ОСОБА_3

У заяві про забезпечення доказів ОСОБА_1 посилався на таке: «Цей документ може мати конфіденційність, на що не можу розраховувати, що спричиняє забезпечення доказів", а також обґрунтування: "Для оформлення договору купівлі/продажу нерухомого майна, продавцем якого є фізична особа, з обов'язковими додатками, що відповідають діючим нормативним документам і сплачується податок згідно Налогового кодексу. Приватний нотаріус не є державним службовцем, але надає публічні послуги і є суб'єктом, на якого поширюється дія статті 3 Закону «Про запобігання корупції», і може стати суб'єктом корупційних правопорушень. Про факт купівлі/продажу майна, зазначеного вище, поширені різні пересуди, що визиває сумнів достовірності (зменшення платежів у бюджет). Подібні договори купівлі/продажу складаються в трьох примірниках, із яких, один з додатками, залишається в нотаріальній конторі, інші у сторін».

Ухвалою Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2018 року, яку залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто заявнику.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зі змісту цієї заяви вбачається, що заявником не обґрунтовано необхідності забезпечення доказів, а саме, яким чином права ОСОБА_1 були не визнані або порушені внаслідок укладання зазначеного у заяві про забезпечення доказів договору купівлі-продажу нерухомого майна та не зазначено підстав, які б давали можливість припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

16 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючи на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суд апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; а також ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення щодо забезпечення доказів, а саме на: ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті провадження за такою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Сімоненко