Ухвала

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 357/13841/16-ц

провадження № 61-30638св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2017 року у складі суді Цуранова А. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Мережко М. В., Ігнатченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про визнання недійсними пунктів угоди та встановлення права здійснювати щомісячний платіж за автомобіль у визначеному розмірі.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 30 серпня 2011 року між нею та ТОВ «Авто Просто» укладено угоду № 372953 разом із додатками № 1 та № 2 про покупку автомобіля марки «ChevroletAveo» вартістю 89 920,00 грн. 17 вересня 2014 року вона отримала автомобіль «Zaz Vida», вартість якого згідно із накладної від 17 вересня 2014 року становила 136 500,00 грн. 18 вересня 2014 року між нею та ТОВ «Авто Просто» підписаний договір застави, за умовами якого вона передала відповідачу у заставу автомобіль «Zaz Vida».

Після отримання автомобіля вона продовжувала оплачувати його вартість, проте розмір платежів із кожним місяцем збільшувався, що суперечить вимогам статті 632 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою передбачено, що зміна ціни договору після його виконання не допускається.

В угоді від 30 серпня 2011 року № 372953 відсутнє визначення - «Ціна автомобіля», яке застосовується у Додатку № 1, при цьому міститься визначення поняття - «поточна ціна автомобіля», яка є критерієм для розрахунку розміру складових поточних внесків, а саме чистих внесків та має тенденцію до збільшення. Відповідач, застосовуючи підміну понять, здійснює нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність, що водить споживача в оману. Вказані порушення призводять до постійного збільшення витрат, що завдає їй майнової шкоди. Відповідач не надав їй необхідну, доступну та достовірну інформацію про предмет угоди від 30 серпня 2011 року № 372953 та строки її виконання, в угоді використовуються неконкретизовані поняття, внаслідок чого його введено в оману щодо поняття товару, умов та строків отримання товару, чим порушено вимоги статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, умови угоди від 30 серпня 2011 року № 372953 є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворився істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд визнати недійсним пункт 2.1 статті 2 розділу ІІ угоди від 30 серпня 2011 року № 372953; визнати недійсним пункт 2.2 статті 2 розділу ІІ угоди від 30 серпня 2011 року № 372953; встановити право для позивача платити щомісячний платіж за автомобіль за угодою від 30 серпня 2011 року № 372953 еквівалентній сумі платежу станом на 17 вересня 2014 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірні пункти угоди не містять несправедливих умов у розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів», а при погодженні цих умов сторони діяли добровільно та з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства та звичаїв ділового обороту.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що сторони при укладені угоди з додатками, погодили істотні умови, у тому числі щодо порядку, строків та визначення розмірів платежів, при цьому предмет спірної угоди полягає у наданні позивачу послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля, з умовами якого позивач погодилася.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час виконання сторонами спірної угоди порушувалася її істотна умова - ціна. Вказані порушення призводять до збільшення витрат позивача при виконанні умов спірної угоди, що завдає останній майнової шкоди та не узгоджується із тими витратами, які визначені сторонами у момент укладення угоди. Можливість здійснення таких порушень передбачена пунктами 2.1, 2.2 статті 2 Розділу ІІ Додатку № 2 угоди від 30 серпня 2011 року № 372953, які не відповідають змісту ЦК України, тому мають бути визнанні недійсними. Спірна угода містить ознаку, передбачену пунктом 13 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому такі умови угоди є несправедливими.

У лютому 2018 року від ТОВ «Авто Просто» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4, уяких заявник просив відхилити указану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Заявник зазначає, що твердження позивача про те, що умови угоди від 30 серпня 2011 року № 372953 порушують положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими та спростовуються висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13. Доводи позивача про те, що відповідач має право самостійно змінювати ціну та розмір внесків є безпідставними, оскільки розмір кожного щомісячного внеску визначається у відсотках від встановленої щомісячно виробником чи імпортером актуальної ціни автомобіля.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справа разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертоюстатті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання недійсними пунктів угоди та встановлення права здійснювати щомісячний платіж за автомобіль у визначеному розмірі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик