Справа № 226/3154/18
Cправа № 226/3154/18
Провадження № 2/226/75/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.03.2012 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2018 є власником жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в якій зареєстровані вона та її син ОСОБА_2 Відповдач не з'являється за місцем реєстрації, не має особистих речей та не мешкає у вказаному житлі з червня 2012 року, оскільки проживає та працює у м.Волгограді Російської Федерації, спілкуючись з нею за допомогою Інтернету. Відповідач не має змоги добровільно знятися з реєстрації у зв'язку з неможливістю покинути свою роботу та через велику відстань. Витрати зі сплати житлово-комунальних послуг несе тільки вона. Маючи намір оформити субсидію, вона не може це зробити через реєстрацію у її житлі відповідача. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

За ухвалою судді від 19.11.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження.

За ухвалою суду від 12.12.2018 підготовче провадження у справі закрито, справа прихначена до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що жила квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» ід 05.03.2012 та зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради 20.04.2012 за реєстраційним № 36143899, та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори від 22.10.2018 за реєстровим № 447, що підтверджується відповідними свідоцтвами, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічним паспортом на квартиру (а.с.9, 10, 11, 1, 13, 19-20).

У даній квартири окрім позивача з 10.10.2006 зареєстрований відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 07.11.2018 (а.с.8).

Відповідно до акту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлий-17» від 17.10.2018, виготовленого головою правління за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_2 з червня 2012 року по день складання акту за адресою: АДРЕСА_2, не проживає (а.с.14).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є сусідками позивача, підтвердили факт непроживання ОСОБА_2 у квартирі ОСОБА_1 щонайменше з 2012 року.

За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.

Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку (квартири), при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а відтак - припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою).

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач не є співвласниками спірного жилого приміщення, зареєстрований в ньому до набуття позивачем права власності на вказаний об'єкт нерухомості.

Беручи до уваги вищенаведені правові норми та те, що відбувся перехід прав і обов'язків до нового власника від попередього власника квартири, у зв'язку з чим збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника припиняється незалежно від терміну і причини їх непроживання за місцем реєстрації, будь-які інші домовленості між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням відсутні, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.150, 156 ЖК України, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки якої НОМЕР_1 та зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки якого НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_1, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде виготовлено 08.01.2019.

Суддя Ж.Є.Редько