Справа № 442/1710/18
Провадження № 2-п/442/3/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Паньків Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 31 травня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 31 травня 2018 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто на її користь з ОСОБА_1 борг за договором позики, 3% річних від простроченої суми, інфляційні витрати та судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а відтак був позбавлений можливості захищати свої права у суді, подати відзив. Крім того, з посиланням на норми ЦК України зазначає, що формулювання тексту розписки не є достатнім для підтвердження отримання коштів.

В судове засідання належним чином повідомлений відповідач не зявився (подав заяву про розгляд справи без його участі) та не підтримав подану ним заяву, в якій просив скасувати заочне рішення від 31.05.2018 року. Дана обставина у відповідності до ст.287 ч.1 ЦПК України не перешкодила розгляду справи.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання також не з»явилася, забезпечила явку повноважного представника. Відтак, ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення заяви про скасування заочного рішення, із посиланням на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене у відповідності до позиції ВСУ у справі від 18.09.2013 року та ВС у справі від 18.01.2018 року. Відповідач знав про судовий розгляд, оскільки спілкується зі своїми батьками, які отримували виклики з суду.

Заслухавши думку учасника судового розгляду, оглянувши матеріали справи, суд встановив, що матеріали справи свідчать про належне повідомлення відповідача, а його зауваження щодо отримання викликів суду батьками, спростовується положеннями ч.3 ст.130 ЦПК України.

Посилання на недосконалість формулювання тексту розписки є неспроможним з огляду на те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику; наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобовязання повернути ці кошти у визначений у розписці строк. Кошти повернуті не були, тому в позивача були підстави для звернення з даним позовом.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення.

Керуючись ст.288 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Медведик Л.О.