Головуючий у І інстанції Чудопалова С.В. Єдиний унікальний номер 241/402/19
Номер провадження 22-ц/804/1178/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей і повернення їх матері, з участю третіх осіб: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Центральному району, Служба у справах дітей Мангушської районної державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей і повернення їх матері.

15 березня 2019 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2019 року клопотання ОСОБА_3 було задоволено та провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 241/47/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність постановленої судом першої інстанції ухвали та порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що її вимоги про відібрання дітей ґрунтуються на тому, що відповідач без її згоди, фактично викравши дітей, змінив їх місце проживання, а тому, на її думку, наявність чи відсутність судового рішення про визначення місця проживання дітей у даному випадку ніякого правового значення не має. Зазначає, що висновок суду про передчасність вимоги про відібрання дітей та повернення їх матері є необґрунтованим.

Справа розглядається в суді апеляційної інстанції за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст.ст. 368, 369 ЦПК України, з особливостями, встановленими главою 1 «Апеляційне провадження», без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про відібрання дітей та повернення їх матері є передчасною та підлягає вирішенню після набрання законної сили рішення про визначення місця проживання дітей.

Проте, апеляційний суд не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі лише у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 1 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позивач в своїй позовній заяві ставить питання про відібрання малолітніх дітей та повернення їх матері, посилаючись на незаконність дій відповідача, який самовільно, у незаконний спосіб змінив місце проживання дітей, які весь час від народження проживали з нею.

Таким чином, позов про відібрання малолітніх дітей та повернення їх матері підлягає розгляду судом першочергово і не пов'язаний з вирішенням питання про визначення місця проживання дітей.

Вирішуючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд належним чином не обґрунтував існування об'єктивної неможливості розгляду вимог про відібрання дітей до розгляду спору між сторонами щодо визначення місця їх проживання та не врахував, що вказані вимоги є різними за матеріально-правовими підставами і наслідками, а тому можуть розглядатися одночасно для дотримання принципу ефективності судового процесу.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження в справі зроблений з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2019 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Судді В.М. Барков

Т.Б. Ткаченко

Є.Є. Мальцева