Справа № 182/789/19
Провадження № 2/0182/1376/2019
03.04.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нікополь у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Свої вимоги мотивує тим, що з 10.11.1999 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У квітні 2018 року шлюбні стосунки припинено. Дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні.
З урахуванням того, що відповідач має обовязок надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак у добровільному порядку від надання такої допомоги ухиляється, вона вимушена звертатися до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати подачі позову і до досягнення повноліття.
Ухвалою суду від 26.02.2019 року провадження по справі було відкрито за призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.14). розяснено відповідачу його право подати відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали. Копії зазначеної ухвали були направлені сторонам (а.с.16,17).
У встановлений судом строк ОСОБА_2 відзив на позов не подав, жодних пояснень, заяв чи клопотань від нього суду не надходило.
Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Оскільки згідно положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як встановлено судом, сторони з 10.11.1999 року перебувають у шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7).
На даний час шлюбні стосунки фактично припинені. Дитина проживає з матірю, витрати по утриманню сина несе позивач. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має обовязок по сплаті аліментів.
Обставин, які б свідчили про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів судом не встановлено. Про їх наявність відповідачем, який повідомлений про розгляд справи щодо нього у суді, не заявлено.
З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 179-182 СК України, ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265, 280,430 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, що відповідає ч. 1 ст. 354 ЦПК України.
Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повний текст судового рішення складено 03.04.2019 року.
Суддя: ОСОБА_4