КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 376/1218/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/1310 /2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3на заочне рішення Сквирського районного суду Київської областівід 14 липня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Клочка В.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у/н справи 376/1218/17-ц № а/п: № 22-ц/824/ 1310/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у травні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі станом на 31.03.2017 - 27 659,08 грн, з яких: 1 795,79 грн - заборгованість за кредитом; 20 822,57 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 247,43 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 293,29 грн - штраф (процентна складова).

В обґрунтування позову зазначав, що 19.05.2011 між сторонами укладено кредитний договір б/н про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних від суми заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктами 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь - який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та банком кредитний договір.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте відповідач порушив умови договору щодо своєчасно погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14.07.2017 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 659,08 грн та судовий збір у розмірі 1 600 грн.

Ухвалою суду від 19.07.2018 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, справу розглянуто без його участі та він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, оскільки мати, отримавши судову повістку нічого йому про це не сказала. Суд не врахував, що у заяві - анкеті не зазначено про умови кредитування, а Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» він не підписував, відтак вважає вимоги про стягнення з нього процентів за користування кредитом та штрафних санкцій безпідставними, оскільки анкета - заява не є договором. Вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем є неправильним.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.05.2011 між сторонами укладено кредитний договір б/н про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних від суми заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач порушив умови укладеного договору.

За розрахунком, складеним позивачем станом на 31.03.2017 сума заборгованості по кредиту становить 27 659,08 грн з яких: 1 795,79 грн - заборгованість за кредитом; 20 822,57 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 247,43 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав умови щодо надання кредиту, а відповідач порушив умови договору щодо своєчасно погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір є двостороннім правочином. Це добровільне і належним чином оформлене волевиявлення обох сторін, які дійшли згоди стосовно всіх істотних умов, наслідком чого стало підписання кредитного договору.

Відповідач не заперечував факт отримання кредиту у розмірі 1 795,79 грн та наявності заборгованості на цю суму, проте заперечував факт укладення договору на умовах, вказаних позивачем.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не надав доказів про те, який вид картки «Універсальна» був виданий відповідачу та строк її дії.

У довідці про умови кредитування зазначено відсоткову ставку за користування кредитом 30 %. Натомість у розрахунку заборгованості, складеному позивачем містяться такі процентні ставки за користування кредитними коштами: 36 %, 72 %, 30 %, 34,80 %, 43,2 %. Будь - яких обґрунтувань щодо підстав зміни відсоткової ставки та належного повідомлення позичальника у встановленому законом порядку про таку зміну позивач не навів та доказів не надав.

За розрахунком же позивача заборгованість відповідача по кредиту складає 1 795,79 грн, а заборгованість за процентами - 20 822,57 грн, що більше ніж в одинадцять разів від суми кредиту.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та розрахунком, наданим відповідачем про те, що позивач має право на отримання процентів за користування кредитними коштами у розмірі, визначеному ст. 1048 ЦК України та такий розмір становить 990,38 грн.

Позивачем розрахунок, наданий відповідачем не спростований.

Відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту у сумі 1 795,79 грн та процентів за користування цими коштами у сумі 990,38 грн.

Вирішуючи питання про стягнення штрафних санкцій. А саме двох штрафів, пені та комісії суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази, що про такі умови договору відповідач був повідомлений при укладенні договору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач визнав факт отримання кредиту у сумі 1 795,79 грн та факт отримання картки, проте вважає, що сторони не досягли згоди про умови кредитного договору, оскільки договір з визначеними умовами щодо відсоткової ставки, розміру ліміту, порядку погашення кредиту та відсотків, штрафні санкції, строк дії договору тощо не були сторонами погоджені та підписані.

Позивач не доказів про те, що відповідач на час підписання анкети - заяви достовірно знав про розмір процентів за користування кредитом та можливі штрафні санкції та міг би передбачити, що сума процентів та штрафних санкцій у п'ятнадцять разів буде перевищувати кредитний ліміт.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судова повістка направлена відповідачу на останню відому адресу та про зміну адреси відповідач ні суд, ні позивача не повідомляв.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Заочне рішення Сквирського районного суду Київської областівід 14 липня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: 49094, м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість за кредитним договором у сумі 1 795,79 грн, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами у сумі 990, 38 грн та судовий збір у сумі 1 600 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 02.04.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик