Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 460/3388/13

провадження № 61-18543св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач)

суддів: Антоненко Н. О., Крата В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач 1 - Міністерство оборони України,

представник позивача 1 - Гудима ВячеславОрестович,

позивач 2 - Концерн «Військторгсервіс»

представники позивача 2 - Боремська АнастасіяСергіївна, Данилишина Катерина Зіновіївна,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Концерну «Військторгсервіс» на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Гоцко В. І. від 03 жовтня 2014 року та постанову апеляційного суду Львівської області в складі судді: Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І. від 19 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2013 року заступник прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції в спірних відносинах Міністерства оборони України, яким є концерн «Військторгсервіс» до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлового приміщення загальною площею 1 055,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 19 травня 2009 року, укладеного між концерном «Військторгсервіс» та ОСОБА_4 та зобов'язати останнього повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України у повне господарське відання Концерну «Військторгсевіс» вказане нежитлове приміщення.

Позов мотивовано тим, що прокуратурою Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері проведено перевірку законності реалізації нерухомого майна Міністерства оборони України колишнім директором Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_6 Перевіркою встановлено, що 04 жовтня 2004 року Міністром оборони України уповноважено начальника Головного управління торгівлі тилу Міністерства оборони України ОСОБА_6, довіреністю № 220/2071 на надання підприємствам військової торгівлі дозволів на відчуження закріпленого за ними державного майна. У подальшому, 12 лютого 2005 року, окремим дорученням Міністра оборони України зазначена довіреність визнана недійсною та відкликана. 17 лютого 2005 року ОСОБА_6 її повернуто до адміністративного департаменту Міністерства оборони України. Разом із тим, 19 травня 2009 року, між концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії Управління торгівлі Західного оперативного командування «Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_7, який уповноважений ОСОБА_6 за довіреністю укладати від імені Концерну «Військторгсервіс» будь-які договори щодо відчуження належного Концерну будь-якого нерухомого майна, а також договори оренди, з дозволу управління майном Концерну - Міністерства оборони України та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, загальною площею 1055,5 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що вказаний вище договір купівлі-продажу укладено з порушенням вимог Порядку відчуження об'єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 червня 2007 року № 803 (далі - Порядок № 803), внаслідок чого спірне державне нерухоме майно вибуло з володіння власника (держави) поза його волею, тому з урахуванням зазначених обставин просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року в задоволенні позову заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, концерну «Військторгсервіс» відмовлено.

Місцевий суд, відмовляючи в позові, виходив із того, що спірне нерухоме майно хоч і вибуло з володіння власника поза його волею, однак за волею Міністерства оборони України, що в свою чергу підтверджується згодою (дозволом) виданим Міністерством оборони України як власником майна на відчуження спірної будівлі. Саме на підставі такого дозволу було вчинено договір купівлі-продажу будівлі від 19 травня 2009 року, що відповідає положенням статті 239 ЦК України.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року апеляційну скаргу військової прокуратури Західного регіон України залишено без задоволення, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду, зазначив про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність відчуження нерухомого майна, що належало на праві господарського відання концерну «Військторгсервіс» на підставі довіреності, а відтак відсутні підстави для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року Концерн «Військторгсервіс» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року, у якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У липні 2018 року ОСОБА_8 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано з Яворівського районного суду Львівської області зазначену справу (№ 460/3388/13).

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано те, що порядок відчуження спірного державного майна визначався Законом України «Про управління об'єктами державної власності» та Порядком № 803. Визначений законом порядок відчуження зазначеного об'єкту державної власності не був дотриманий. Зокрема, відповідного рішення про надання згоди на відчуження спірного майна, укладення договору купівлі-продажу цього майна Міноборони України як суб'єкт управління відповідно до зазначеного вище Порядку не приймало, відповідний дозвіл на таке відчуження Фонд державного майна України не надавав. Таким чином, судами попередніх інстанцій при винесенні рішень було допущено грубе порушення норм матеріального права та зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 указував на те, що оскаржувані судові рішення вважає законними та такими, які було винесено без порушення норм матеріального та процесуального права, а касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що приміщення будівлі (комбінату побутових послуг) загальною площею 1055,5 кв.м, що АДРЕСА_1 є власністю держави в особі Мігістерства оборони України та належить на праві господарського відання Концерну «Військторгсервіс».

Довіреністю від 04 жовтня 2004 року Міністром оборони України уповноважено начальника ГУТТ Міністерства оборони України ОСОБА_6 надавати підприємствам військової торгівлі дозволи навідчуження закріпленого за ними державного майна.

Листом начальника ГУТТ Міністерства оборони України ОСОБА_6 від 04 жовтня 2004 року, було надано дозвіл начальнику ДП Міністерства оборони України «Управління торгівлі Західного оперативного командування» ОСОБА_7 здійснити відчуження будівлі, загальною площею 1055,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1

12 вересня 2007 року, Концерн «Військторгсервіс», в особі генерального директора ОСОБА_6 надав начальнику філії «Управління торгівлі Західного оперативного командування» Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_7 довіреність, якою уповноважив його укладати від імені Концерну «Військторгсервіс» договори щодо відчуження належного концерну будь-якого нерухомого майна та представляти інтереси концерну у будь-яких установах, підприємствах та організаціях з усіх питань пов'язаних з відчуженням вказаного майна.

19 травня 2009 року між Концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії «Управління торгівлі Західного оперативного командування» Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності, посвідченої 12 вересня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук Ю. Я. Та ОСОБА_4 на підставі протоколу про хід публічних торгів, проведених 05 листопада 2008 року, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - вказаного вище складського приміщення.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Кожна із цих вимог є самостійною підставою недійсності правочину.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною четвертою статті 565 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (частина п'ята статті 656 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару (стаття 658 ЦК України).

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами (стаття 326 ЦК України).

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що будівля, загальною площею 1055,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 яка була предметом договору купівлі-продажу за оспорюваним договором, є державною власністю та перебувала у господарському віданні Концерну «Військторгсервіс».

Відповідно до статутних положень зазначеного концерну відчуження засобів виробництва, що є державною власністю, закріплених за підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном у порядку, встановленому чинним законодавством.

Такий порядок на час відчуження спірного державного майна визначався Законом України «Про управління об'єктами державної власності» та Порядком № 803.

Зокрема, відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами.

Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна приймається суб'єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна.

Рішення про надання згоди на відчуження майна приймається відповідним суб'єктом управління у формі розпорядчого акта, а про відмову в наданні такої згоди - у формі листа. Рішення про погодження чи відмову в погодженні відчуження майна надається Фондом державного майна у формі листа.

У разі надання згоди та/або погодження на відчуження майна суб'єкти управління та Фонд державного майна можуть визначати спосіб та умови проведення продажу.

Рецензування звітів про оцінку майна, зазначеного в абзаці другому пункту 6 цього Порядку, а також майна, згода на відчуження якого надається Фондом державного майна. Висновок про вартість майна, погоджений Фондом державного майна, видається разом із погодженням на відчуження майна відповідному суб'єкту управління.

Початкова вартість продажу майна встановлюється на підставі погодженого висновку про вартість такого майна.

Аукціон припиняється і об'єкт знімається з аукціону на вимогу будь-кого з його учасників, суб'єкта управління, Фонду державного майна, якщо не надано в установленому порядку погодження та/або згоди на відчуження об'єкта продажу. Аукціон вважається таким, що не відбувся, у разі порушення умов проведення аукціону до пункту 24 цього Порядку (зокрема якщо не надано в установленому порядку погодження та/або згоди на відчуження об'єкта продажу). Рішення про надання згоди суб'єкта управління на відчуження майна діє не більше як 12 місяців з дати його прийняття.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» до повноважень Фонду державного майна України віднесено надання дозволу (погодження) на відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством.

Суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним, за умови недотримання визначеного законом порядку відчуження зазначеного об'єкту державної власності. Зокрема, відповідного рішення про надання згоди на відчуження спірного майна, укладення договору купівлі-продажу цього майна Міноборони України як суб'єкт управління відповідно до зазначеного вище Порядку не приймало, відповідний дозвіл на таке відчуження Фонд державного майна України не надавав.

Разом із тим, за положеннями статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність (стаття 248 ЦК України).

Судами попередніх інстанцій також не надано правового обґрунтуванням тій обставині, що ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності, виданої йому ОСОБА_6, не мав повноважень щодо відчуження державного нерухомого майна від імені Концерну «Військторгсервіс» на час укладення спірного договору, оскільки довіреність, що була видана Міністерством оборони України ОСОБА_6 щодо надання підприємствам військової торгівлі дозволів на відчуження закріпленого за ними державного майна, була на той час визнана недійсною та відкликана окремим дорученням Міністра оборони України.

За таких обставин, у справі, яка переглядається, суди встановивши, що спірний договір купівлі-продажу був укладений з порушенням вимог підпункту «и», пункту 2 статті 7 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» та пунктів 6, 8 Порядку № 803 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) - без дозволу або згоди суб'єкта управління майном - Міноборони України, у формі розпорядчого акта, та без дозволу (погодження) Фонду державного майна України на відчуження державного майна дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази.

Разом із тим, згідно зі статтею 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Під час розгляду справи відповідач просив суд застосувати позовну давність до виниклих правовідносин.

Звертаючись до суду із заявою про захист прав громадян та державних інтересів, прокуратура реалізує конституційну функцію представництва інтересів громадянина або держави у суді.

При новому розгляді судам необхідно встановити перебіг початку перебігу позовної давності для позивача, в інтересах якого пред'явив позов, а саме Міноборони України, яке дозволу на укладення спірного договору й відчуження спірного майна не надавало, стороною цього договору не було.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати вказані обставини.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Концерну «Військторгсервіс» задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Крат
В. М. Коротун
В. П. Курило