Провадження № 2/761/527/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення заяви про забезпечення позову

02 квітня 2019 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

представників учасників: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача за первісним позовом ТОВ (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру та про виселення з квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» про визнання права власності,-

встановив:

18.05.2017 року ТОВ (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру та про виселення з квартири.

Ухвалою судді ОСОБА_9. від 14.06.2017 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її судовий розгляд за участю сторін.

Розгляд справи проводився та призначався неоднаразово.

Згідно протоколу автоматичного розподілу від 14.11.2018 року у зв»язку з закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_9., справу було передано в провадження судді Осаулова А.А., який ухвалою від 15.11.2018 року призначив її до розгляду в підготовчому судовому засіданні за участю сторін.

В судовому засіданні представник позивача проголосив суду заяву про забезпечення позову, де позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: перепродавати, відчужувати у будь-якій спосіб квартиру АДРЕСА_1. Заяву про забезпечення позову вмотивовано тим, що в 2016 році позивач придбав вказану квартиру із подальшою реєстрацією права власності на неї. При цьому, у цій справі вказана квартира неодноразово відчужувалась спочатку від відповідача ОСОБА_6 на ОСОБА_8, потім на ОСОБА_7 та станом на даний час право власності на неї зареєстровано за ОСОБА_5, до якого на даний час було заявлено вимоги за уточненою позовною заявою, що була прийнята судом. Відтак, до наступного судового засідання у справі існує ймовірність подальшого продажу цієї квартири, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Крім того, ч.3 ст.150 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше 2-х днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимогами статті 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно вимог п.4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання та утруднення можливого рішення про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» в 2017 році звернувся до суду із цим позовом спочатку до власника спірної квартири ОСОБА_6, а в подальшому до інших її власників, а саме: до відповідача ОСОБА_8, потім ОСОБА_7 та станом на даний час у справі відповідачем заявлено нового власника ОСОБА_5, за яким станом на 29.01.2019 року було зареєстровано право власності на спірний об»єкт нерухомості.

Зважаючи на предмет позовних вимог та залучення належного відповідача-власника житла до участі у справі, діями відповідача можуть бути порушені права позивача щодо спірного об»єкту нерухомості та наявна реальна об»єктивна можливість його відчуження в подальшому, що значно ускладнить розгляд справи.

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволенню.

Суд вважає, що саме із врахуванням заявлених позовних вимог саме забороною вчиняти щодо квартири буде забезпечено баланс із захисту інтересів позивача та пропорційним втручанням у обмеження права на відчуження майна з боку відповідача і слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача та це не є покладенням індивідуального чи надмірного тягару на відповідача.

Між тим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони іншим особам, ніж теперішній власник, здійснювати будь-які дії із зазначеним нерухомим майном, оскільки заборонити вчиняти дії невизначеному колу осіб унеможливлює виконання вказаної ухвали і суперечить законодавчо визначеним принципах вказаного запобіжного заходу.

Такод, судом враховано інтереси відповідача у справі шляхом вирішення питання щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч.1-3 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч.5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

При цьому, суд враховує вимоги щодо співмірності вказаних заходів зустрічного забезпечення із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову та приходить до висновку, що застосування зустрічного забезпечення позову можливе у сумі внесених представниками позивача на депозитний рахунок суду коштів у розмірі 10000,00 грн. згідно квитанції від 16.11.2018 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача за первісним позовом ТОВ (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» - ОСОБА_2 від 02.04.2019 року про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру та про виселення з квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП» про визнання права власності,- задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 вчинити дії щодо продажу, передачі та вчиняти правочини щодо відчуження у інший спосіб квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 75 кв.м., житловою 52,4 кв.м., реєстровий номер НОМЕР_2, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5.

Дані про стягувача:

Товариство з обмеженою відповідальністю (Партнерство) «Тайт Бізнес ЛП», код ЄДРПОУ відсутній, не є резидентом України, країна реєстрації та адреса: Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії, офіс 4159, Мітчел Хаус, вул.Мітчел, 5, Едінбург ЕН6 7, Шотландія.

Дані про боржника:

ОСОБА_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса проживання, АДРЕСА_2

Ухвала набуває законної сили з 02 квітня 2019 року та підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали суду покласти на державну виконавчу службу Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві (адреса: м.Київ, вул.Саксаганського, 110).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов