ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1666/19 Справа № 200/8563/18 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі: головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 09 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. В період подружнього життя сторонами було придбано за спільні кошти автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_2, який 01.04.2014 року було зареєстровано на Відповідача. В квітні 2018 року позивачці стало відомо, що без її згоди відповідачем було відчужено вказаний автомобіль.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача компенсацію вартості ? частини спільного майна подружжя, а саме автомобіля у розмірі 145 883,50 грн., та судові витрати у розмірі 1 458,83 гривень.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя, а саме автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_3, у розмірі 145 883,50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1458,83 гривні.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 09 жовтня 2009 року у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 852.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2017 року по цивільній справі №204/1563/17 шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_1 розірвано.

В період подружнього життя сторонами було придбано за спільні кошти автомобіль марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 1796 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_2, та зареєстровано на відповідача 01.04.2014 року, що підтверджується наданою Регіональним сервісним центром в Дніпропетровській області довідкою.

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу від 25.04.2018 року, станом на 25.04.2018 року ринкова вартість легкового автомобіля марки «CHEVROLET TRACKER» 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, складає 291 767,00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль набутий ОСОБА_1 під час шлюбу з ОСОБА_2, у відповідності до положень ст. 60 СК України, є об'єктом права спільної сумісної власності, а тому, з огляду на його ринкову вартість, компенсація за ? частину автомобіля становить 145 883,50 гривень.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма статті 60 СК України передбачає презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим презумпція спільності майна може бути спростована, та один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності придбаного у шлюбі майна, покладається на того із подружжя, який її оспорює.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Встановлюючи обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спірний автомобіль відповідач продав у період шлюбу, який, згідно довідки МВС України 19.07.2016 року було перереєстровано на нового власника(а.с. 9). При розгляді справи про розірвання шлюбу між сторонами, судом не було встановлено дату припинення шлюбних відносин. Шлюб розірвано 29.05.2017 року. У зв'язку з цим, суд не встановив, яким чином були витрачені грошові кошти, отримані від його продажу. Вартість спірного автомобіля підлягає врахуванню при його поділі лише у випадку встановлення судом здійснення відповідачем його відчуження без волі позивача і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або його приховання.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації половини вартості автомобіля.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Разом з тим, позивачка не позбавлена права звернутись до суду з позовом про захист своїх прав у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

ОСОБА_3

ОСОБА_4