КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2289/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5794/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Стельниковича Сергія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року у складі судді Потабенко Л.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Зазначала, що проживала з відповідачем сім років без державної реєстрації шлюбу та сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та направити справу до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у позові не вказано суттєву обставину щодо характеру відносин між позивачем та відповідачем і опис причин чому поки ОСОБА_4 проживає з матір'ю.

Посилаючись на те, що відповідач має офіційний дохід, з якого сплачуються всі податки, а також щомісяця здійснюються фінансові зобов'язання перед 6 особами, до яких зокрема входить син ОСОБА_4, 2012 р.н., дочка ОСОБА_6, 2007 р.н., син ОСОБА_8 1999 р.н., дружина та її син, а також невиліковно хвора мама ОСОБА_7, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_3, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проживала із ОСОБА_2 без державної реєстрації шлюбу та сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на утриманні позивача (а.с.5-6).

Задовольняючи позов районний суд виходив з підстав його доведеності та обґрунтованості.

Висновки районного суду щодо наявності правових підстав до стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Між тим, розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача носить завищений характер, у зв'язку з чим колегія суддів прийшла до висновку про його зменшення, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом не було належним чином не враховано зазначене та долучені до справи докази про те, що на утриманні ОСОБА_2 також перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6, 2007 р.н. та син ОСОБА_8, 1999 р.н., студент очної форми навчання (а.с.52,53), у зв'язку з чим встановлено не співмірний з матеріальним становищем відповідача та його фінансовими можливостями розмір аліментів, що суперечить положенням ст.182 СК України.

Враховуючи наявні у справі докази, у їх сукупності рішення районного суду, як ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги про розгляд справи з порушенням правил підсудності, остільки позов ОСОБА_3 заявлено, у відповідності до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, з урахуванням її місця проживання.

Твердження апеляційної скарги про перебування на утриманні боржника іншої жінки та її дитини матеріалами справи не доведено, тому колегія суддів їх відхиляє.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Стельниковича СергіяАнатолійовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: