465/5814/18
2/465/1811/19
У Х В А Л А

про самовідвід

18.01.2019 року суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я.

за участю секретаря Янковської С.Ю.

розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, які поступили до Франківського районного суду м. Львова з із Львівського апеляційного суду 10 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 26.09.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків допущених при її подачі.

Підстави залишення позовної заяви без руху викладені в ухвалі.

Оскільки, ухвала про залишення позовної заяви без руху , в частині виконання вимог ст. ст.175, 177 ЦПК України, позивачем у повному обсязі не була виконана, матеріали позовної заяви, відповідно до Ухвали судді від 16 жовтня 2018 року повернуто позивачу із розясненням права звернення до суду повторно, у випадку якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Не погоджуючись із даною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, яку мотивував, як на його думку, порушенням суддею першої інстанції вимог та положень, передбачених ч. 1 ст. 89, ч.5 ст. 263 та ст. 379 КПК України.

За результатами розгляду апеляційної скарги , ухвала судді першої інстанції скасована, з підстав викладених в постанові апеляційного суду від 20 грудня 2018 року з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приймаючи дане рішення, суд апеляційної інстанції покликався на те, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху дійшов такого висновку внаслідок порушення норм процесуального права.

У той же час, суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу судді першої інстанції, так і не зазначив, які саме норми процесуального права порушено судом першої інстанції.

Натомість, приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу з підстав викладених в ухвалі, суддя виходив виключно з вимог ст. 185 ЦПК України та інших норм національного законодавства, у відповідності до вимог ст.ст. 2- 4 ЦПК України.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Як суддя, якому вказані матеріали позовної заяви передані для продовження розгляду, вважаю, що позовна заява з додатками й надалі не відповідає вимогам процесуального законодавства, з підстав наведених в ухвалі від 26 вересня 2018 року про залишення матеріалів ( не справи) позовної заяви без руху.

Крім того, моє ставлення до оцінки матеріалів в ході вирішення питань, передбачених ст. 185 ЦПК України, уже висловлені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху та у скасованій ухвалі. Крім того, апеляційний суд не розглядав самі матеріали які були повернуті позивачу, а тільки копію позовної заяви. Позивачем такі матеріали до апеляційного суду не були представлені, не подав таких позивач і на час розгляду справи після повернення її з апеляційного суду. Витребування, у даному випадку, процесуальним законодавством не передбачено. Відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у моїй неупередженості при повторному вирішенні питань, передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України та відповідно до ст. ст. 36, 37 ЦПК України, виключає участь судді в цивільному провадженні з розгляду вказаного питання..

Перейти до продовження розгляду повернутих матеріалів на відповідність вимогам процесуального законодавства, і зокрема вимогам ст. 175 і 177 ЦПК України, як це зазначено в ухвалі апеляційного суду, за відсутністю таких матеріалів, оскільки такі повернуті позивачу та не були предметом дослідження в апеляційному суді, виявляється неможливим, а крім того, наявна ухвала від 26 вересня 2018 року про залишення матеріалів позовної заяви без руху, яка не скасована і підлягає виконанню відповідно до вимог ст.18 ЦПК України та інших законодавчих норм ( ас. 8 -9 ).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Частиною першою ст. 36 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 39 цього Кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід.

З огляду на викладене, заявляю самовідвід з підстав, передбачених п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, відповідно до яких, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на встановлені обставини, і зокрема що матеріали позовної заяви, які подані позивачем є нечитабельними, фізично не можуть бути перевірені мною як суддею, а позивач відмовляється виконати ухвалу про усунення недоліків, беручи до уваги наявність ухвали апеляційного суду та враховуючи вимоги положень національного законодавства і практику Європейського суду з прав людини, приходжу до висновку, що з метою уникнення будь яких сумнівів в учасників цивільного процесу з розгляду матеріалів позовної заяви щодо неупередженості судді при новому розгляді питань, передбачених ст. 185-186 ЦПК України, суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я. підлягає відводу.

У звязку з цим, заявляю самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2 5, 10, 11, 18,36, 37, 39, 258 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву судді Кузя В.Я. про самовідвід у розгляді матеріалів позовної заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, які поступили до Франківського районного суду м. Львова з із Львівського апеляційного суду 10 січня 2019 року ( судове провадження № 2/465/1811/19; судова справа № 465/5814/18). Матеріали судового провадження № 2/465/1811/19 передати до канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь