606/2031/17
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
26 березня 2019 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючої судді Малярчук В.В.,
при секретарі Зіньковській Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, -
Представник позивача та позивач у судове засідання не зявилися, однак, позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
Представник відповідача ПП "Теребовлянський Молокозавод" у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у позові.
Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив.
23 вересня 2015 року біля о 7:00 год. ОСОБА_1 вийшов на роботу на ПП «Альма- Віта» в с. Золотники Теребовлянського району Тернопільської області, в цей день він мав займатись заготівлею дров, тому працював з напарником ОСОБА_2 на пресі для розпилювання деревини. Під час здійснення коління дров на колуні гідравлічному, у обовязки ОСОБА_2 входило перемикання положення важеля-розподільника, а у обовязки ОСОБА_1 - забирання із колуна вже розколотого поліна. Під час здійснення даної роботи, під час просування поліна по колуні гідравлічному, останнє не розкололося, тому ОСОБА_2 перемкнув важіль у положення неподачі дров для того, щоб ОСОБА_1 зміг переставити поліно іншим боком. ОСОБА_2 не пересвідчившись, що ОСОБА_1 забрав руку від колуна гідравлічного, не передбачаючи при цьому можливості травмування останнього, увімкнув важіль-розподільник у положення подачі дров, в результаті чого кисть правої руки ОСОБА_1 затиснулася між робочим органом колуна та поліном.
Вироком Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2016 року визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі. ОСОБА_4 ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання, з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік. ОСОБА_4 п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на нього обовязок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Так згідно вироку Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2016 року в результаті вищезазначених необережних дій зі сторони ОСОБА_2, ОСОБА_1 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді численних рвано-розчавлених ран, відкритих та закритих переломів кісток зап»ястя та п»ясткових кісток (трацеподібної, головчастої і гачкуватої кісток, 2-4-ї п»ясткових кісток), що супроводжувалися тривалим (понад 21 добу) розладом здоров»я та призвела до стійкої втрати загальної працездатності, яка у процентному співвідношення становить 30% тобто не менш як одну третину.

На час вчинення злочину ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Альма-Віта», та перебував на посаді різноробочого. Даний факт підтверджується обставинами встановленими під час розгляду кримінального провадження № 70000420 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..128 КК України та, які знайшли своє відображення у вироку Теребовлянського районного суду від 26 вересня 2016 року. Вищевказаним вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..128 КК України.

За таких обставин суд не приймає доводи представника відповідача, згідно яких ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з відповідачем. ОСОБА_4 наказу ПП «Альма-Віта» від 31 березня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади працівника сторожової охорони на підставі ст..38 КЗпП України.

ОСОБА_4 сформованого за запитом від 19.02.2018 року за № НОМЕР_1, відповідач ПП «Альма-Віта» 21 грудня 2017 року, номер реєстраційної дії 0000789, у відділі державної реєстрації Теребовлянської районної державної адміністрації, провів державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, згідно якої було змінено повне найменування та змінено скорочене найменування юридичної особи на приватне підприємство «Теребовлянський молокозавод» та ПП «Теребовлянський молокозавод».

Відповідно до ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.

Однак, позивачем ОСОБА_1 не представлено суду доказів, які б підтвердили його витрати на лікування в розмірі 17526 грн. 76 коп., тобто не надано довідок про тривалість лікування, які медпрепарати застосовувалися, та які ліки були придбані за власні кошти, та не надано жодного чека на які були придбані ліки.

Тому позивачу слід відмовити у стягненні матеріальної шкоди завданої ушкодженням здоровя внаслідок скоєння злочину, оскільки не довів тих обставин, на які він посилався.

Однак, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди внаслідок каліцтва, що призвело до стійкої втрати загальної працездатності, яка у процентному співвідношення становить 30% тобто не менш як одну третину.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до ч. 3 ст. 1195 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Виходячи з вимог вказаної норми, позивачу повинно бути одноразово відшкодовано втрачений заробіток виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати: за період з 23.09.2015 до 20.11.2017 в розмірі 83845,20 грн.

Розрахунок:

до 01.05.2016: 1378 х 5 х 30% = 2067 грн./в місяць,

з 01.05.2016 до 01.12.2016: 1450 х 5 х 30% = 2175 грн./в місяць,

з 01.12.2016 до 01.01.2017: 1600 х 5 х 30% = 2400 грн./в місяць,

з 01.01.2017: 3200 х 5 х 30% = 4800 грн./в місяць.

Крім того позивачу повинно бути одноразово відшкодовано втрачений заробіток виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати: за період з 21 листопада 2017 року по 26 березня 2019 року відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтв в розмірі 101652 грн.

Розрахунок:

з 21.11.2017 року по 31.12.2017 року

3200 х 30% : 100 = 1920 грн. х 5 = 9600 грн.

з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року

3723 х 30% : 100 = 13402 грн. 80 коп. х 5 = 67014 грн.

з 01.01.2019 року по 26.03.2019 року

4173 х 30% : 100 =5007 грн. 60 коп. х 5 = 25038 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача ПП «Теребовлянський Молокозавод» слід стягнути 83845, 20 грн. за період з 23 вересня 2015 року по 20 листопада 2017 року відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва та 101652 грн. за період з 21 листопада 2017 року по 26 березня 2019 року відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва.

Також, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, оскільки йому було завдано фізичного болю та душевних стражданнях, якого позивач зазнав у звязку із спричиненими тілесними ушкодженнями, а також був втрачений сон, зазнав душевних страждань, повязаних із протиправною поведінкою відповідача, тривалим лікуванням, необхідністю продовження лікування.

У зв'язку з переліченими обставинами, у ОСОБА_1 було порушено його нормальний, до цього звичний спосіб життя, що в подальшому викликало у нього депресивний стан.

ОСОБА_4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

ОСОБА_4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тому суд вважає, що із врахуванням душевних страждань та фізичного болю спричиненого важкою, одномоментною, розчавленою травмою правої кисті, відкритого, виправленого перилунарного переломо-вивиху правої кисті, поздовжнього перелому трацеподібної кістки, поперечного перелому головчастої кістки, поперечного перелому гачкуватої кістки із зміщенням кісткових фрагментів, закритих переломів п»ясних кісток, позов ОСОБА_1 до ПП «Альма-Віта» про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково стягнувши з ПП «Теребовлянський молокозавод» в користь ОСОБА_1 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я, душевних страждань та фізичного болю, а у решті позову слід відмовити у звязку безпідставністю позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ПП «Теребовлянський Молокозавод» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я, втраченого заробітку (доходу) слід задоволити частково, стягнувши з Приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» в користь ОСОБА_1 в розмірі 83845, 20 грн. за період з 23 вересня 2015 року по 20 листопада 2017 року відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва, стягнувши з Приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» в користь ОСОБА_1 в розмірі 101652 грн. за період з 21 листопада 2017 року по 26 березня 2019 року відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва, стягнувши з Приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» в користь ОСОБА_1 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовити, у звязку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Також слід стягнути з ПП «Теребовлянський молокозавод» судовий збір в розмірі 1854 грн. 97 коп. в дохід держави, за звернення до суду позивача з майновим позовом.

Слід стягнути з ПП «Теребовлянський молокозавод» судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави за звернення до суду позивача з немайновим позовом.

Керуючись 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 280, 1166, 1167, 1172, 1187, 1195, 1197,1202, ЦК України, Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодисуд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» в користь ОСОБА_1 в розмірі 83845, 20 грн. за період з 23 вересня 2015 року по 20 листопада 2017 року відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва.

Стягнути з Приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» в користь ОСОБА_1 в розмірі 101652 грн. за період з 21 листопада 2017 року по 26 березня 2019 року відшкодування втраченого заробітку внаслідок каліцтва.

Стягнути з Приватного підприємства «Теребовлянський Молокозавод» в користь ОСОБА_1 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовити, у звязку з безпідставністю заявлених позовних вимог.

Стягнути з ПП «Теребовлянський молокозавод» судовий збір в розмірі 1854 грн. 97 коп. в дохід держави, за звернення до суду позивача з майновим позовом.

Стягнути з ПП «Теребовлянський молокозавод» судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. в дохід держави за звернення до суду позивача з немайновим позовом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В. МАЛЯРЧУК