Справа № 344/9094/18
Провадження № 2-о/344/20/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати заявниці ОСОБА_4. Згідно заповіту від 12.02.2008 року посвідченого секретарем Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованим у реєстрі за №3 ОСОБА_4 заповіла все своє майно заявниці.

Заявниця належним чином прийняла спадщину після смерті матері та 25.12.2015 року звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. Інші особи із заявами про прийняття спадщини у визначений законом строк не зверталися, осіб які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає, а тому заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Зацікавлені особи у справі є рідними братом та сестрою заявниці та на спадкове майно не претендують.

За життя ОСОБА_4 вступила у спадкові права після смерті її племінника ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Про виникнення її права на спадщину свідчить заява № 1215 подана 11 липня 2011 року до першої Чернівецької державної нотаріальної контори, зареєстрована в реєстрі за № 1-729 (спадкова справа 558/2011). Інші особи із заявами про прийняття спадщини у визначений законом строк не зверталися, осіб які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає, тобто ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем після смерті її племінника ОСОБА_6.

За життя ОСОБА_6 був власником квартири АДРЕСА_1. Право власності на зазначений об'єкт нерухомості ОСОБА_6 не оформив у встановленому законом порядку, проте таке право виникло у нього, як члена житлово-будівельного кооперативу, у зв'язку повним внесенням пайового внеску за квартиру надану йому в користування.

Таким чином, право власності на майно, створене в результаті діяльності кооперативу, виникає в момент повного внесення пайового внеску, що підтверджується відповідною довідкою кооперативу. Отже, у ОСОБА_6 право власності на майно, яке створено в результаті діяльності кооперативну, виникло з моменту повної сплати членських внесків.

Проте за життя ОСОБА_4 не завершила оформлення права власності на зазначений об'єкт нерухомості. Також норма закону, яка зробила можливим оформляти право власності за померлими набрала чинності вже після смерті матері заявниці, тому у свій час їй було необхідно визнавати право власності на спадкову квартиру в судовому порядку, що нею не було зроблено.

Після смерті ОСОБА_6 право власності на спадкову квартиру перейшло до матері заявниці ОСОБА_4 (тітки), а після смерті останньої до заявниці ОСОБА_1, як єдиного спадкоємця за заповітом.

Проте, 23.09.2016 року постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Біланюк С.В., заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, у зв"язку з відсутністю у спадковій справі всіх необхідних документів, які б підтверджували родинні стосунки між мамою заявниці - ОСОБА_4, та її племінником ОСОБА_6.

Дівоче прізвище матері заявниці - "ОСОБА_1". ОСОБА_4 у 1943 році вийшла заміж за ОСОБА_7, та змінила своє дівоче прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1". Зі слів матері заявниці чоловіка ОСОБА_7 було мобілізовано на війну, і у 1945 році він загинув під Калінінградом.

Підтверджуючі документи про одруження матері заявниці з ОСОБА_7 відсутні.

05.08.1955 року мати заявниці вийшла заміж за ОСОБА_8, батька заявниці, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та змінила прізвище з "ОСОБА_1"на "ОСОБА_9".

Заявниця ОСОБА_1 не може документально підтвердити той факт, що дівоче прізвище матері є "ОСОБА_1", а отже втрачається родинний зв'язок матері заявниці з її рідною сестрою ОСОБА_10, та спадкодавцем племінником ОСОБА_6, сином ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

ОСОБА_10, рідна сестра матері заявниці змінила своє дівоче прізвище з "ОСОБА_1" у 1940 році вийшовши заміж за ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про вінчання.

ОСОБА_4, і її рідна сестра ОСОБА_10 були дітьми батьків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що підтверджується копіями їхніх свідоцтв про народження.

За таких обставин заявниця вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин її матері - ОСОБА_4 та її племінника ОСОБА_6.

Заявниця подала до суду заяву, відповідно до якої просила заявлені вимоги задоволити в повному обсязі, розгляд справи проводити без її участі (а.с. 56).

Зацікавлені особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подали заяви відповідно до яких проти задоволення заяви не заперечили, просили розглянути справу без їхньої участі (а.с. 33-40).

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили факт, що дівоче прізвище ОСОБА_4 є «ОСОБА_1», яке вона пізніше змінила на «ОСОБА_1», вийшовши заміж за ОСОБА_7. А також вказали, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 є тіткою племінника ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 57-60).

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, згідно копії заповіту складеного в селі Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області від 12.02.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1(а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 виданого 06.09.2010 року ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 90 років а.з. №63(а.с.17).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 виданого 17.01.2011 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 66 років а.з. №144(а.с.15).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З довідки №03 від 10.01.2010 року вбачається, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2(а.с.26).

Відповідно до довідки №26 від 21.10.2010 року виписки з домової книги про склад сім"ї, реєстрацію, ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрований у даній квартирі 15.02.1974 року (а.с.27).

Статтею 1263 ЦК України встановлено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

11.07.2011 року із заявою №1215 у спадковій справі №558/2011 до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4 для прийняття спадщини після смерті рідного племінника ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, який постійно проживав за місцем реєстрації в АДРЕСА_1(а.с.10).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 виданого 19.08.2015 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 89 років а.з.№ 1326(а.с.13).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.09.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 та грошові вклади, які розміщені в ПАТ "Державний ощадний банк України" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Підставою відмови було відсутність доказів щодо родинних стосунків між нею та її племінником ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_6, який являється сином рідної сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8. Спадщину після смерті ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_17 прийняла, але своїх спадкових прав не оформила. Фактом прийняття нею спадщини є заведення в Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі спадкової справи після смерті ОСОБА_6 (спадкова справа 558/2011) (а.с.9).

Так, відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність", що діяв з 07.02.1991 року по 20.06.2007 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію", дія якого була з 01.07.2009 року по 01.01.2013 року, (набрання чинності ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Згідно з ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, що посвідчений 12.02.2008 року Гарасимівською сільською радою, Тлумацького району Івано-Франківської області по реєстру №3, є ОСОБА_1(а.с.9).

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, (в редакції від 23 серпня 2016 р. № 553), звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

Проте за життя ОСОБА_4 не завершила оформлення права власності на зазначений об'єкт нерухомості.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В контексті вищезазначеної норми закону, після смерті ОСОБА_6 право власності на спадкову квартиру перейшло до ОСОБА_4 (тітки), а після смерті останньої до ОСОБА_1(доньки), як єдиного спадкоємця за заповітом.

Підставою відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність доказів родинних відносин між ОСОБА_4 та її племінником ОСОБА_6, який являється сином рідної сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_10.

А тому, як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьками зазначені ОСОБА_11 та мати ОСОБА_12(а.с.14).

З копії свідоцтва про нароження ОСОБА_19 вбачається, що батьками її є ОСОБА_11 батько та ОСОБА_12(а.с.21).

Як вбачається з копії свідоцтва про вінчання від 19.10.1940 року встановлено жених: ОСОБА_7, син ОСОБА_20 і ОСОБА_9 уроджені в Гарасимові, замешкалий в Тишківцях; невіста: ОСОБА_19, донька ОСОБА_11 і ОСОБА_21, уроджена в Гарасимові, а замешкала в Тишківцях(а.с.24).

В копії свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_10(а.с. 22).

З копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 виданого 22.05.2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_22 одружились 05.08.1955 року після одруження дружина взяла прізвище чоловіка "ОСОБА_1"(а.с.23).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктами 1, 6 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Всі наведені докази, покази свідків вказують на підтвердження факту, що ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_11) ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 є тіткою племінника ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. А тому, за таких обставин, суд вважає, що вимоги заяви про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124 Конституції України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 268, 315-316, 319, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин - задоволити.

Встановити факт того, що ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_11), ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 є тіткою племінника ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 04.04.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.