П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/96/17

Провадження № 22-ц/4815/434/19

Головуючий у Рівненському міському суді: Кучина Н.Г.

Місце, час і дата ухвалення рішення суду: об 11 год. 51 хв.

08.06.2018 у м. Рівне Рівненської області;

Повний текст рішення складено: не зазначено.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес";

відповідач1; ОСОБА_2;

відповідач2: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС";

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" - Кудрявського Сергія Миколайовича на рішення Рівненського міського суду від 08 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року в суд звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес" (далі - ПрАТ "СК "Юнівес") з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) шкоди. Мотивуючи позов, вказулося про те, що 21 червня 2016 року на автодорозі Київ-Чоп, 21 км, біля с. Стоянка о 18 год. 10 хв. відбулася ДТП за участі автомобіля "Mazda", д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням позивача, який зіткнувся з автомобілем "КІА", д.н.з. НОМЕР_5, який, рухаючись за інерцією, зіткнувся з автомобілем "Subaru", д.н.з. НОМЕР_7. За наслідками події транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Оскільки автомобіль "КІА", д.н.з. НОМЕР_5, було забезпечено шляхом добровільного майнового страхування наземного транспорту, про що укладено відповідний договір №ВВ-061-А/15/КВ1/ПП від 04.12.2015 із ПрАТ "СК Юнівес". Відтак після звернення страхувальника йому було виплачено 119 410 гривень страхового відшкодування. В подальшому ПрАТ "СК "Юнівес" звернулося до ПрАТ "СК "ТАС", що застрахував обов'язкову цивільно-правову відповідальність власника автомобіля ""Mazda", д.н.з. НОМЕР_6, який перерахував страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності.

Після пред'явлення позову в суд позивач дізнався про наявність Полісу добровільного комплексного страхування транспортних ризиків за програмою страхування "Автоцивілка плюс", що свідчило про укладення між ПрАТ "СГ "ТАС" та ОСОБА_5 договору АZ6№410786. Цим договором передбачено розмір страхової суми 50 000 гривень. Також за його умовами вбачається обов'язок ПрАТ "СГ "ТАС" здійснити виплату страхового відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована.

Ухвалою Рівненського міського суду від 31 березня 2017 року клопотання представника позивача задоволено і до участі в справі залучено Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ "СК "ТАС").

В остаточно сформульованій редакції позовних вимог ПрАТ "СК "Юнівес" просить стягнути солідарно з обох відповідачів 19 410 гривень завданої шкоди та 1 378 гривень понесених судових витрат.

Рішенням Рівненського міського суду від 08 червня 2017 року позов ПрАТ "СК "Юнівес" задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ "СГ "ТАС" на користь позивача 19 410 гривень та 1 378 гривень судового збору.

ПрАТ "СК "Юнівес" відмовлено в позові до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

На рішення суду ПрАТ "СК "ТАС" через свого представника Кудрявського С.М. подано апеляційну скаргу, де покликається на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у неповноті з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом вимог ст. 55 ГК України, ст. 1 ГПК України, ст. 205 ЦПК України щодо юрисдикційності спорів. Зокрема, вважає, що спірні відносини між ПрАТ "СГ "ТАС" і ПрАТ "СК "Юнівес" виникли між суб'єктами господарювання, а тому ці права та обов'язки повинні регулюватися нормами господарського законодавства і не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства. Порушення норм процесуального права полягає також у порушенні принципу диспозитивності судочинства, оскільки позовна заява не містить вимог до заявника.

Поготів, ПрАТ "СК "ТАС" задовольнило позасудову претензію позивача, виплативши на його користь 100 000 гривень на підставі Полісу АЕ/8736637, що останнім і не заперечується.

На думку заявника, відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" на час розгляду справи та ухвалення рішення у ПрАТ "СГ "ТАС" був відсутній факт порушення прав чи інтересів ПрАТ "СК "Юнівес", а тому оскаржуване рішення є хибним.

Крім того, суд залишив без уваги коефіцієнти фізичного зносу, віднявши виплату за Полісом №АЕ/8736637, що передбачено договором АZ6 №410786.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову в позовних вимогах до ПрАТ "СГ "ТАС".

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року апеляційну скаргу представника ПрАТ "СГ "ТАС" задоволено частково.

Рішення Рівненського міського суду від 08 червня 2017 року в частині вимог позивача до ПрАТ "СГ "ТАС" про відшкодування шкоди скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито.

На ухвалу апеляційного суду ПрАТ "СК "Юнівес" подано касаційну скаргу, де покликалося на її незаконність та необґрунтованість.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу ПрАТ "СК "Юнівес" задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року в частині закриття провадження щодо позовних вимог до ПрАТ "СГ "ТАС" скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з'ясовано судом, 21 серпня 2016 року ОСОБА_2 о 18 год. 10 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп, 21 км, с. Стоянка, керуючи автомобілем "Mazda", д.н.з. НОМЕР_6, не врахував швидкості руху, дорожньої обстановки, безпечної дистанції, внаслідок чого зіткнувся із автомобілем "КІА", д.н.з. НОМЕР_5, який, в свою чергу, за рухом інерції зіткнувся з автомобілем "Subaru", д.н.з. НОМЕР_7. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зазначені обставини встановлені змістом постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2016 року, що набрала законної сили, у адміністративній справі №369/8741/16-п щодо ОСОБА_2 Цим судовим рішенням встановлено і наявність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст.ст. 1166, 1188 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1.)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2.)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3.)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Договором добровільного страхування наземного транспорту №ВВ-061-А/15/КВІ/ПП від 04 грудня 2015 року встановлено факт страхування транспортного засобу "КІА", д.н.з. НОМЕР_5, страховиком - ПрАТ "СК "Юнівес" (а.с. 3-9).

Сторонами не заперечується те, що на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акту №А-2322/КВ1 від 18.10.2016 ПрАТ "СК "Юнівес" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 119 410 гривень (а.с. 12, 40, 41).

Факт Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/8736637, за яким укладено відповідний договір між ПрАТ "СГ "ТАС" та ОСОБА_5, учасниками справи також не заперечувався і ними визнавався.

Судом встановлено і те, що під час судового засідання позивачу стало відомо про існування Полісу добровільного комплексного страхування транспортних ризиків за програмою страхування "Автоцивілка Плюс" між ПрАТ "СГ "ТАС" та ОСОБА_5, відповідно до якого застраховано автомобіль "Mazda", д.н.з. НОМЕР_6, страхова сума складає 50 000 гривень. За його умовами, страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована.

На звернення ПрАТ "СК "Юнівес" з заявою про виплату страхового відшкодування ПрАТ "СГ "ТАС" перерахувало страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 100 000 гривень. Зазначений факт сторонами також не оспорювався.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та застосувавши при вирішенні спірних відносин норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково, стягнувши із ПрАТ "СГ "ТАС" на користь ПрАТ "СК "Юнівес" 19 410 гривень.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом правил ст. 3 ЦПК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" про відсутність у ПрАТ "СГ "ТАС" факту порушення прав чи інтересів ПрАТ "СК "Юнівес", то колегія суддів з ними погодитися не може.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із ст.ст. 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

За обставинами справи та з урахуванням вимог закону суд дійшов правильного висновку про настання страхового випадку, а тому і обґрунтованість позову в частині вимог до ПрАТ "СГ "ТАС".

Апеляційний суд погоджується з доводами автора скарги і про те, що при вирішенні спірних відносин щодо відповідачів не може бути застосована солідарна відповідальність, адже її не передбачено ані законом, ані договором.

Таким чином, на ОСОБА_2 не може бути покладено відповідальність з відшкодування шкоди, оскільки його автомобіль забезпечено договірними відносинами з ПрАТ "СГ "ТАС". Тобто в цій частині правильно відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 12 вересня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову за результатами розгляду касаційної скарги ПрАТ "СК "Юнівес" на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 серпня 2017 року.

Пунктами 52-54 цієї постанови передбачається, що якщо страховик потерпілого, якому він виплатив страхове відшкодування, звертається з позовом одночасно про стягнення зі страховика і особи, винної у настанні страхового випадку, суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування у межах передбаченого договором, укладеними цією особою, ліміту відповідальності страховика за завдану майну шкоду, а також про стягнення з винної особи суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування понад ліміт відповідальності її страховика за завдану майну шкоду, такий спір має розглядатися за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу осіб.

Отже, необґрунтованим визнано висновок апеляційного суду про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог до страховика-юридичної особи (аналогічного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 20 червня 2018 року №308/3162/15-ц).

З огляду на вказане і з урахуванням висновків цієї постанови Велика Палата Верховного суду відступає від сформульованого Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі №6-1009цс15 висновку щодо юрисдикції спору (за позовом страховика потерпілого до фізичної особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, а також до страховика цієї особи), яким керувався суд апеляційної інстанції в ухвалі від 30 серпня 2017 року.

Тому наведеним спростовуються аргументи апеляційної скарги про непідвідомчість справи цивільній юрисдикції. Тобто справа повинна розглядатися саме у порядку зазначеного судочинства - що й було зроблено судом попередньої інстанції, а не за правилами господарського - як на тому помилково наполягав відповідач.

Норми частини першої ст. 4 ЦПК України вказують про право кожної особи звернутися до суду в порядку, встановленому цим Кодексом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Понесені ПрАТ "СГ "ТАС" судові витрати в силу положень ст. 141 ЦПК України поверненню на його користь не підлягають, позаяк апеляційну скаргу відхилено.

Керуючись ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" - Кудрявського Сергія Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду від 08 червня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків