ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1678/17

Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/98/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «РІД»,

треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «В.М.Т.», ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД», поданою його представником - адвокатом Луєнком Юрієм Васильовичем, на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» про стягнення вартості частки в майні товариства, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, -

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_5 про забезпечення та витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «РІД» про стягнення вартості частки в майні товариства, інфляційних витрат та трьох відсотків річних задоволено.

Забезпечено докази шляхом їх витребування:

- від СТОВ «РІД» з підтверджуючими документами інформацію про розподілений прибуток/дохід товариства між учасниками, у тому числі покійним ОСОБА_6, 2013 та 2014 роки; інформацію про розмір доходу, який був отриманий Товариством за 2013 та 2014 роки; звіт про рух коштів станом на 6 серпня 2014 року; копії договорів купівлі-продажу, укладених товариством щодо купівлі будь-якої нерухомості, розташованої на території села Сальне Ніжинського району Чернігівської області; інформацію з розшифруванням статей/рядків фінансового звіту Товариства станом на 6 серпня 2014 року, зокрема розшифруванню підлягають такі розділи «Актив», як: необоротні активи - рядки «1005. Незавершені капітальні інвестиції», «1010.Основні засоби: первісна вартість та знос», «1030.Довгострокові фінансові інвестиції»; оборотні активи - рядки «1100.1103. Запаси, у тому числі готова продукція», «1125. Дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуги», «1135.1136. Дебіторська заборгованість з розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток», «1155. Інша поточна заборгованість», «1160. Поточні фінансові інвестиції», «1165. Гроші та їх еквіваленти», а також такі розділи «Пасив», як: власний капітал - рядки «1400. Зареєстрований (пайовий) капітал», «1420. Нерозподілений прибуток (непокритий збиток)»; поточні зобов'язання - рядки «1600. Короткострокові кредити банків», «1615. Поточна кредитна заборгованість за товари, роботи, послуги», «1620. Поточна кредитна заборгованість за розрахунками з бюджетом», «1625. Поточна кредитна заборгованість за розрахунками зі страхування», «1630. Поточна кредитна заборгованість за розрахунками з оплати праці», «1690. Інші поточні зобов'язання»;

- від ТОВ «В.М.Т.» баланс матеріальних та нематеріальних активів (у тому числі основних засобів) станом на 6 серпня 2014 року, фінансовий звіт суб'єкта малого підприємства станом на 6 серпня 2014 року з розшифруванням статей/рядків, а також з підтверджуючими документами інформацію про розподіл прибутку між учасниками товариства за 2013 та 2014 роки;

- від ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» копії договорів (з додатками) на експлуатацію складових газорозподільної системи, укладених між ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» та СТОВ «РІД» за період з 2009 року по 2015 рік включно;

- від Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області звіт про збір урожаю сільськогосподарських культур з политих зрошуваних земель з осушених земель (форма № 29-сг меліорація) за 2013 та 2014 роки, звіт про наявність сільськогосподарської техніки в сільськогосподарських підприємствах (форма 10-мех) за 2013 та 2014 роки, звіт про реалізацію сільськогосподарської продукції (форма 21-заг річна) за 2013 та 2014 роки, звіт про підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 1 грудня (форма № 29сг річна) за 2013 та 2014 роки, звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай (форма № 4-сг (річна) за 2013 та 2014 роки, звіт про роботу автотранспорту (форма № 2-тр (річна) за 2013 та 2014 роки, що були подані у відповідні роки до Управління статистики Ніжинського району СТОВ «РІД» та передані до архівного відділу Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Зобов'язано СТОВ «РІД», ТОВ «В.М.Т.», ПАТ «ЧЕРНІГІВГАЗ» та Ніжинську районну державну адміністрацію Чернігівської області надати суду витребувані докази в строк до 20 листопада 2018 року із зазначенням, що ухвала в частині забезпечення доказів підлягає негайному виконанню.

Стягнуто зі СТОВ «РІД» в дохід державного бюджету штраф у розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 643 грн.

В апеляційній скарзі СТОВ «РІД» просить вказану ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з нього штрафу в порядку процесуального примусу в розмірі 2 643 грн скасувати, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Ключовими аргументами апеляційної скарги є:

1) висловлюючи думку щодо повторного витребування доказів у відповідача, представник відповідача повідомляв суду про те, що в офісному приміщенні, яке винаймав відповідач, сталася пожежа, внаслідок якої були знищені всі документи, які у вказаному приміщенні на той час перебували. Однак суд першої інстанції наведені пояснення до уваги не взяв та не провів повне з'ясування цієї обставини і взагалі не акцентував увагу на ній;

2) суд не взяв до уваги, що витребувані ухвалою суду про забезпечення доказів від 27.02.2018 документи та відомості були частково надані суду та позивачеві як додатки до відзиву відповідача на позовну заяву позивача у даній справі, а саме ті, що є в наявності та були відновлені після пожежі;

3) суд першої інстанції вирішив питання про накладення на відповідача штрафу фактично без участі учасників справи в його обговоренні, самостійно, в нарадчій кімнаті, що, на думку відповідача, є грубим порушенням норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

У відзиві на апеляційну ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу СТОВ «РІД» без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення зі СТОВ «РІД» штрафу в порядку процесуального примусу в розмірі 2 643 грн без змін. Посилається на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, не містить належних обґрунтувань порушень судом норм процесуального права, а застосовані заходи процесуального примусу до СТОВ «РІД» з боку суду першої інстанції є законними та вчиненими в межах норм ЦПК України, оскільки останнє не виконало вимоги суду першої інстанції згідно ухвали від 27.02.2018 щодо витребуваної інформації з підтверджуючими доказами. Зазначає, що в діях СТОВ «РІД» вбачається постійне зловживання своїми процесуальними правами (неодноразове оскарження ухвали про відкриття провадження, подання скарг на дії судді, заяви про відвід головуючого судді), що призводить до затягування та зволікання у розгляді справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У справі встановлено, що ухвалою Носівського районного суду від 27 лютого 2018 року було забезпечено докази шляхом витребування, зокрема від СТОВ «РІД» з підтверджуючими документами інформації про розподілений прибуток/дохід товариства між учасниками, у тому числі покійним ОСОБА_6, за 2013 та 2014 роки; інформації про матеріальні та нематеріальні активи, що були на балансі товариства станом на 6 серпня 2014 року; інформацію про розмір доходу, який був отриманий товариством за 2013 та 2014 роки; завірені копії договорів купівлі-продажу, укладених товариством щодо купівлі будь-якої нерухомості, розташованої на території села Сальне Ніжинського району Чернігівської області. Зобов'язано відповідача надати витребувані докази до 16 березня 2018 року.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, вирішуючи питання про застосування заходу процесуального примусу до СТОВ «РІД» у виді штрафу в розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму, що становить 2 643 грн, суд першої інстанції керуючись п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, виходив з того, що СТОВ «РІД» не надало суду у встановлений строк витребувані ухвалою суду від 27 лютого 2018 року докази, про неможливість їх надання суд не було повідомлено.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Так, частинами 6-8 ст. 84 ЦПК України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Частиною 1 статті 148 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев'ятою статті 203 цього Кодексу.

Стягнення з учасника справи штрафу, визначення його розміру входить до дискреційних повноважень суду, використовуючи які суд зобов'язаний повно, всебічно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосувати до встановлених фактів чинні правові норми.

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України).

Тобто учасник справи має право на те, щоб йому була надана можливість висловити свою думку, доводи чи аргументи, зокрема щодо певної процесуальної дії, і вони були вислухані судом.

Судом при вирішенні питання про накладення штрафу, а саме в оскаржуваній ухвалі, не дано оцінку аргументам СТОВ «РІД», що частина документів та відомостей, витребуваних ухвалою суду від 27.02.2018, були надані ним як додатки до його відзиву на позовну заяву в даній справі, доводам щодо можливого знищення документів внаслідок пожежі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Згідно частини 6 статті 118 ЦПК України у разі задоволення зави (про забезпечення доказів) суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії що необхідно вчинити для його забезпечення.

Зі змісту ухвали від 27.02.2018 вбачається, що судом витребовувалась інформація (про розподілений прибуток/дохід товариства між учасниками, у тому числі покійним ОСОБА_6, за 2013 та 2014 роки; про матеріальні та нематеріальні активи, що були на балансі товариства станом на 6 серпня 2014 року і т. д.), без зазначення, які конкретно докази мають бути надані відповідачем, тобто ухвала є неконкретизованою та незрозумілою в контексті її виконання особою, на яку покладено відповідний обов'язок.

До висновку про стягнення штрафу зі СТОВ «РІД» районний суд дійшов з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, врахувавши, що СТОВ «РІД» не надало суду у встановлений строк витребувані ухвалою суду від 27.02.2018 докази.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвалою районного суду від 27 лютого 2018 року про витребування доказів було зобов'язано СТОВ «РІД» надати суду інформацію, з підтверджуючими документами, в строк до 16 березня 2018 року, а згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію вказаної ухвали СТОВ «РІД» отримало 15.03.2018 (а.с. 35), що унеможливлювало її виконання у встановлений строк.

Вирішуючи питання неповідомлення суду про неможливість подання доказів, суд мав з'ясувати думку відповідача з приводу неможливості подання витребуваних доказів або ж поважності (неповажності) причин їх неподання. Однак, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що питання неможливості (можливості) подання витребуваних доказів не вирішувалось, причини поважності (неповажності) їх неподання не встановлювались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Носівського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення зі СТОВ «РІД» в дохід державного бюджету штрафу, є передчасною, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 148 ч. 4, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» - задовольнити.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2018 року в частині стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «РІД» в дохід державного бюджету штрафу в розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 643 грн - скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 січня 2019 року.

Головуючий Судді: