Провадження № 22-ц/801/143/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуСправа № 127/18145/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року, ухваленого під головуванням судді Борисюк І.Е., дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 18683,12 грн. за кредитним договором № б/н від 22.03.2016, судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 підписав заяву №б/н від 22.03.2016, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення умов кредитного договору та з урахуванням внесених коштів відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 03 липня 2018 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 18683,12 грн, з яких: 4 709, 28 гривень - тіло кредиту; 2851, 40 гривень - нараховані відсотки за користування кредитом; 9756, 58 гривень - пеня; 500, 00 гривень - штраф (фіксована частина); 865, 86 гривень - штраф (процентна складова).

Порушення ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року відмовлено в задоволені позовних вимог. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Судові витрати просить стягнути з відповідача.

Скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зокрема, кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку; відповідачем не спростовано надані позивачем докази по справі; обов'язок доведення не ознайомлення з умовами та правилами, тарифами банку покладено на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення кредитного договору видавалась банківська картка та відкривався картковий рахунок; якщо банківська картка видавалась, то яка саме картка була видана («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD»), який термін її дії. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22.03.2016 містить лише погодження про укладення договору про надання банківських послуг, а дані про відкриття карткового рахунку та видачу кредитної картки відсутні, що унеможливлює встановлення тривалості пільгового періоду по кредиту, процентної ставки на місяць за користування кредитом, розміру обов'язкового щомісячного платежу, розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів тощо. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.03.2016 не є належним доказом видачі та отримання кредиту, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена первинними документами. Наданий позивачем розрахунок не є первинним документом, оскільки не містить обов'язкових реквізитів, передбачених для первинних та зведених облікових документів.

Судом встановлено, що 22 березня 2016 року ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій зазначено, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг (а.с.8). У заяві міститься відмітка про те, що ОСОБА_3 22 березня 2016 року ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, враховуючи викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність всіх ознак договору кредиту, укладеного між банком та відповідачем.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі у звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів сторонами по справі до суду не подавалися.

В даному випадку позивач, у відповідності до статті 1054 ЦК України, зобов'язаний довести розмір наданого банком кредиту, строк, на який виданий кредит та розмір процентів за користування кредитом.

Суд першої інстанції правильно встановив, що в анкеті-заяві від 22 березня 2016 року зазначено особисту інформацію відповідача, зокрема, прізвище ім'я по батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, соціальний статус, освіту. Однак, у вказаній заяві відсутні дані про відкриття карткового рахунку та видачу відповідачу кредитної картки, на яких підставах вона видавалась позичальнику та, відповідно, умов на яких остання повинна була діяти і обслуговуватися, строк її дії, домовленість сторін про розмір кредитного ліміту.

Таким чином, обставини, на якій підставі ОСОБА_3 отримував кошти, вказані банком у розрахунку заборгованості та на яких умовах і за якими тарифами повинно було здійснюватися обслуговування карткового рахунку відповідача, апелянтом належними доказами не доведено.

Подані банком до суду першої інстанції докази на підтвердження позовних вимог, зокрема, анкета-заява, на яку позивач посилається як на підставу відкриття карткового рахунку та отримання відповідачем кредиту, за своїм змістом цієї обставини не підтверджує та не містить тих істотних умов кредитного договору, з яких можливо було б встановити умови, на яких він укладався, а поданий позивачем розрахунок заборгованості також не можна взяти до уваги, оскільки він є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, який повинен бути доведений первинними документами, що підтверджують підстави виникнення таких грошових зобов'язань.

Крім того, зважаючи на те, що відсутні всі необхідні умови кредитного договору (розмір грошових коштів, строк та проценти), суд позбавлений можливості перевірити надані позивачем розрахунки заборгованості.

Відповідно до наданого позивачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежать: пільговий період кредитування, базова процентна ставка в місяць, розмір обов'язкового щомісячного платежу, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, розмір комісії за кредитне обслуговування карти. Розмір штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань є однаковим для кожного з перерахованих видів платіжних карт і становить 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 9).

Однак, з даного витягу неможливо встановити на умовах якої саме кредитної картки відповідачу були надані кошти ПриватБанком.

Також апеляційна скарга містить в своєму змісті суперечності, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» зазначається три дати укладення кредитного договору між ним та ОСОБА_3: 12 жовтня 2011 року, 14 серпня 2012 року та 22 березня 2016 року.

При таких обставинах задоволення позовних вимог не є можливим, так як такі вимоги належним чином не обґрунтовані.

До такого висновку прийшов і суд першої інстанції, який вказав, що відсутність належних та допустимих доказів по суті заявлених позовних вимог унеможливлює встановити чи взагалі здійснювалось кредитування відповідача та на яких умовах, отже відсутні й підстави для застосування правових наслідків порушення зобов'язання.

За наведених обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред'явлених позовних вимог та незаконність відмови у позові з підстав його недоведеності, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Таким чином суд першої інстанції розглянув позовні вимоги в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих позивачем.

Зважаючи на викладене, а також з урахування того, що суд першої інстанції розглянув позовні вимоги в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих позивачем, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Б. Сало

Судді: О.В. Ковальчук

М.М. Якименко