Ухвала

Іменем України

26 березня 2019 року

місто Київ

справа № 180/1394/15-ц

провадження № 61-3767ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року у складі судді Хомченко С. І. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, визнання правочину недійсним та стягнення грошової компенсації.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд визнати незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1, житловою площею 33, 0 кв. м, загальною площею 94, 5 кв. м, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5; виділити їй та ОСОБА_5 по 1/2 частині зазначеного незавершеного будівництвом житлового будинку; поділити земельну ділянку, загальною площею 0, 08 га, на АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виділивши їй та ОСОБА_5 в натурі по 1/2 її частки, визнавши за кожним із них право власності; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, укладений 06 червня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати зазначений автомобіль спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_5 право власності на автомобіль Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, та стягнути з ОСОБА_5 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 58 102, 00 грн; визнати за ОСОБА_5 право власності на рухоме майно: кондиціонер «Chiko», вартістю 800, 00 грн; котел опалювальний «SIME», вартістю 5 000, 00 грн; стабілізатор напруги «Forte», вартістю 1 500, 00 грн; два змішувачі для води, вартістю 1 400, 00 грн; телевізор «Sharp», вартістю 2 000, 00 грн; унітаз і біде вартістю 3 000, 00 грн; люстру «Чехія», вартістю 3 500, 00 грн; душову кабіну, вартістю 3 000, 00 грн; фільтр для води, вартістю 1 000, 00 грн; стягнути з ОСОБА_5 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини рухомого майна подружжя у розмірі 49 900, 00 грн, а також понесені нею судові витрати.

У травні 2015 року ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому просив, окрім зазначеного ОСОБА_4 майна, також визнати об'єктом права спільної сумісної власності та поділити майно подружжя, а саме: телевізор Самсунг, вартістю 3 200, 00 грн; комплект супутникового телебачення, вартістю 1 200, 00 грн; пральну машину Ардо, вартістю 3 500, 00 грн; швейну машину Чайка, вартістю 500, 00 грн; газову колонку Беретта, вартістю 1 600, 00 грн; газовий котел Термо, вартістю 2 400, 00 грн; кухонний комбайн Мулінекс, вартістю 1 800, 00 грн; пароварку Вітек, вартістю 600, 00 грн; холодильник Самсунг, вартістю 4 400, 00 грн; плиту газову, вартістю 600, 00 грн; ваги кухонні електронні, вартістю 150, 00 грн; набір меблів кухонних (стіл та 4 стільця), вартістю 900, 00 грн; пилосос Самсунг, вартістю 700, 00 грн; кухонні меблі вбудовані, вартістю 4 000, 00 грн; стіл письмовий, вартістю 1 200, 00 грн; крісло комп'ютерне, вартістю 350, 00 грн; набір корпусних меблів для зали, вартістю 700, 00 грн; набір м'яких меблів (диван, два крісла), вартістю 4 500, 00 грн; ліжко з матрацом, вартістю 400, 00 грн; трельяж, вартістю 300, 00 грн; килим (2 шт.), вартістю 700, 00 грн; килимову доріжку (2 шт.), вартістю 400, 00 грн; штори з тисненням (2 комплекти), вартістю 1 400, 00 грн; комплект штор для спальні (2 шт.), вартістю 1 200, 00 грн; насос електричний для котла, вартістю 650, 00 грн; тюль (3 шт.), вартістю 600, 00 грн; набір для спальні (покривало, 4 подушки), вартістю 960, 00 грн; комплект постільної білизни (3 комплекти), вартістю 750, 00 грн; праску Браун, вартістю 400, 00 грн; фен Ровента, вартістю 280, 00 грн; люстру Чехія, вартістю 1 400, 00 грн; світильник (2 шт.), вартістю 840, 00 грн; разом на суму 42 580, 00 грн. Залишити зазначене майно у власності ОСОБА_4 Стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошову компенсацію у розмірі 42 580, 00 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. «А» з гаражем, житловою площею 33, 0 кв. м, загальною площею 94, 5 кв. м, з мансардою, літньою кухнею літ. «Б», погребом літ. «В», сараєм літ. «Г», навісом літ. «Д», туалетом літ. «Ж», спорудами № 1-6, І, II, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та виділено їй відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та автотоварознавчої експертизи від 26 травня 2016 року квартиру № 2 за варіантом № 1 з такими приміщеннями у домоволодінні: 1-2 (20, 7 кв. м) - житлова кімната, 1-3 (10, 9 кв. м), санвузол, літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ. «Д», 1/2 туалету літ. «Ж», 1/2 споруд № 1-6, 1, II, 1/2 приміщення мансардного поверху.

У порядку поділу спільного майна подружжя, визнано право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та виділено йому відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та автотоварознавчої експертизи від 26 травня 2016 року квартиру № 1 за варіантом № 1 з наступними приміщеннями в домоволодінні: 1-1 (11, 8 кв. м) - вітальня, 1-4 (16, 7 кв. м) - кухня, 1-5 (15, 5 кв. м) - гараж, 1-6 (6, 6 кв. м) - сходи, 1-7 (12, 3 кв. м) житлова кімната, 1/2 туалету літ. «Ж», 1/2 споруд № 1-6, I, II, 1/2 приміщення мансардного поверху.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, укладений 06 червня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано автомобіль Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_5 право власності на автомобіль Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 58 102, 00 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки та рухомого майна подружжя (меблів, побутової техніки) скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року залишено без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки та рухомого майна подружжя (меблів, побутової техніки) скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0, 08 га, що розташована на АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарчих споруд. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, загальною площею 0, 08 га, що розташована на АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарчих споруд. Визнано за ОСОБА_5 право власності на рухоме майно: кондиціонер Chiko, котел опалювальний SIME, стабілізатор напруги Forte, два змішувачі для води, телевізор Sharp, унітаз і біде, люстру Чехія, душову кабіну, фільтр для води на загальну суму 21, 200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки рухомого майна подружжя у розмірі 44 350, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки та рухомого майна подружжя відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 023, 12 грн.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду засобами поштового зв'язку 13 лютого 2019 року, ОСОБА_4 просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації вартості 1/2 частки рухомого майна подружжя з суми 44 350, 00 грн на 49 900, 00 грн; в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судових витрат з суми 1 023, 12 грн на суму дійсного розміру залежно від остаточно задоволених позовних вимог; рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року доповнити в частині вирішення розподілу спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом домоволодіння за ОСОБА_4 квартиру № 2 за варіантом розподілу №1, стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки за результатами розподілу та оцінки будинку відповідно до експертного висновку; рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати з суми 1 795, 84 грн та 5 158, 16 грн на суму дійсного розміру залежно від остаточно задоволених позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

У березні 2019 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема нова редакція касаційної скарги.

Аналіз змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень дають підстави для висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Щодо оскарження рішення суду першої інстанції

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Верховний Суд врахував, що рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року переглядалось в касаційному порядку, постановою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про поділ незавершеного будівництвом домоволодіння залишено без змін.

Зважаючи на наведене, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року в частині позовних вимог про поділ незавершеного будівництвом домоволодіння є остаточним, оскарженню не підлягає.

Щодо оскарження рішення суду апеляційної інстанції

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом з тим, за правилом частини п'ятої статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

Визначаючи розмір грошової компенсації вартості 1/2 частини рухомого майна, апеляційний суд дослідив вартість спірного майна, встановив загальний розмір його вартості та визначив 1/2 його частину.

Зважаючи на наведене доводи касаційної скарги щодо необґрунтованого визначення розміру вартості спірного майна зводяться лише до переоцінки доказів, у касаційній скарзі не наведено, які норми процесуального права порушено під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, а також які норми матеріального права неправильно застосовано апеляційним судом.

Відповідно до правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що переоцінка доказів у справі виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Наведені доводи щодо неправильного розподілу судових витрат у справі також належним чином не обґрунтовані, не спростовані, не зазначено у чому саме полягає неправильний розподіл судових витрат у справі. При цьому, апеляційний суд переглядав рішення суду першої інстанції лише в частині позовних вимог, щодо яких і вирішив розподіл судових витрат у справі.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктами 3, 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, визнання правочину недійсним та стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик