Провадження № 2-з/760/43/19
Справа №760/3582/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Ковальській К.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Солом'янського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Так, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 33 660 313,09 грн.

Ухвалою судді від 25.02.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження.

Одночасно з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову в межах заявленої суми позовних вимог - 33 660313,09 грн. шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме:

1/2 частку земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_3 площею 0,1450 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2. 1/2 частку об'єкта незавершеного будівництва відсоток готовності 93%, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450га за кадастровим № НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2., що згідно з записом про державну реєстрацію права власності належить ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що 15 травня 2015 року між ОСОБА_1 (далі - позивач/позикодавець/іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (далі - відповідач/позичальник/іпотекодавець) було укладено договір позики, у відповідності до умов якого останньому було надано позику у розмірі 1 234 158 (один мільйон двісті тридцять чотири тисячі сто п'ятдесят вісім тисяч) гривень 00 копійок, що на момент укладання цього договору становило еквівалент 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США за курсом НБУ, які позичальник зобов'язався повернути йому не пізніше 15.06.2015.Останньою додатковою угодою до вказаного вище договору строк запозичених коштів було змінено, позичальник взяв на себе зобов'язання повернути отримані в позику кошти у розмірі 60 000,00 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ (25,6476 грн. за 1 дол. США) на день підписання цієї додаткової угоди становило 1 538 856, 00 грн. не пізніше 15.05.2016, про що між сторонами було укладено додаткову угоду від 15.04.2016 до договору позики від 15.05.2015.На забезпечення виконання вказаного договору позики 15.05.2015 було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., про що внесено запис в реєстр за № 403, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0, 145 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_3.Крім того, на виконання договору іпотеки, 15.05.2015 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. про що внесено запис в реєстр за № 405.

Заявник посилався на те, що свої зобов'язання за договором позики від 15.05.2015 він виконав в повному обсязі, про що свідчить відповідна боргова розписка, складена відповідачем власноручно.В свою чергу позичальником взяті на себе зобов'язання за цим договором не виконані, на теперішній час запозичені грошові кошти за договором позики та розпискою у встановлений договором строк не повернуті.

Заявник вказав, що станом на 31.01.2019 загальна сума заборгованості перед ним, що утворилась внаслідок неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором позики від 15.05.2015 становить 33 660 313,09 грн., з яких: 60 000,00 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ (25,6476 грн. за 1 дол.США) на день підписання останньої додаткової угоди становило 1 538 856,00 грн. - заборгованість відповідно до договору позики від 15.05.2016, 980 061,55 грн., - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами за період 15.05.2015- 31.01.2019, 125 342, 98 грн. - в рахунок трьох відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення, 515 926,65 грн. - інфляційні втрати, та 30 500 125,92 грн. - заборгованість за неустойкою.

Позивач вважає, що заявлені ним позовні вимоги про стягнення 33 660 313,09 грн., є великою сумою грошових коштів. У зв'язку з чим, у нього є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 не має намір після задоволення позовних вимог повернути суму боргу в добровільному порядку, а напроти буде намагатися здійснити всі необхідні дії щодо відчуження належного йому майна задля уникнення звернення стягнення на нього в примусовому порядку.

Пояснено, що після укладання зазначеного вище договору іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: незавершене будівництво, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0, 145 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_3.

Заявник вказав, що 04 липня 2016 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області затверджено мирову угоду, щодо врегулювання майнових відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідно до якої визнано вищезазначену земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва визнано сумісною власністю та поділено сумісне майно подружжя шляхом визначення право власності по 1/2 частки за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 З умовами вказаної мирової угоди не можливопогодитись з огляду на те, що відповідно до договору іпотеки від 15.05.2015, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 незавершене будівництво та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2, перебували в іпотеці і не могли бути, а ні поділеними, а ні відчуженими без згоди іпотекодержателя. Таким чином, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2016 року стала правовстановлюючим документом на спільну сумісну власність подружжя з розподілом рівних часток.

Позивач вважає, що відповідач буде намагатися відчужити вказане належне йому майно.

Метою забезпечення позову позивач вказав вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі вищенаведеного, просить задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням.

Судом викликано позивача для надання пояснень та додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача 13.03.2019 через канцелярію суду подав додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову, в яких зазначив про вартість майна, на яке просить накласти арешт. Вказав, що згідно договору іпотеки вартість незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, становила 1 299 762,36 грн., а оціночна вартість земельної ділянки, площею 0, 145 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_3, відповідно до Звіту про оцінку, складеного ТОВ «УКР ЕКСПЕРТ ГРУП» від 15.12.2015 становила 119 248,00 грн. Також посилався на те, що відповідач надавав позивачу копію висновку про вартість об'єкта, а саме: житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0, 145 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на дату оцінки - 08.09.2016 зазначалася ринкова вартість у розмірі 1 579 160,00 грн. Крім того, вказав, що станом на сьогодні середня ринкова вартість домоволодіння у відповідному регіоні складає в межах суми від 4 500 000 грн. до 70 000 000 грн. згідно даних мережі Інтернет.

Суд, розглянувши обґрунтування заяви про забезпечення позову, додаткові пояснення до заяви про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.

Суд акцентує увагу заявника на те, що саме на суд покладено обов`язок перевірки обґрунтованості накладення арешту на те чи інше майно задля недопущення порушення прав інших осіб і свавілля в цьому питанні.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Суд приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована, оскільки повідомлені заявником обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до відповідача вимоги про стягнення заборгованості за договором позики від 15.05.2015 у розмірі 33 660 313,09 грн.

Згідно наданих стороною позивача копій документів: договору іпотеки від 15.05.2015, вартість незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, становила 1 299 762,36 грн., оціночна вартість земельної ділянки, площею 0, 145 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_3, відповідно до Звіту про оцінку, складеного ТОВ «УКР ЕКСПЕРТ ГРУП» від 15.12.2015 становила 119 248,00 грн., а згідно копії висновку про вартість об'єкта, а саме: житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0, 145 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на дату оцінки - 08.09.2016 ринкова вартість останнього становила 1 579 160,00 грн.

Крім того, згідно аналізу вартості нерухомого майна, здійсненого стороною позивача через мережу Інтернет, судом встановлено, що середня ринкова вартість домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівкастановить в середньому 5 750 000 грн.

Вивчивши надані докази, суд, виходячи з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий № НОМЕР_3, площею 0,1450 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_2, та на 1/2 частку об'єкта незавершеного будівництва, відсоток готовності 93%, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450га за кадастровим № НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2, що на праві власності належить ОСОБА_2, в межах суми позову, 33 660 313, 09 грн., оскільки вказаний захід забезпечення позову є достатнім, розумним, співмірним та адекватним, і не порушить збалансованості інтересів сторін, створить належні умови для виконання в подальшому рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналізуючи матеріали цивільної справи, суд вважає, що правові підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий № НОМЕР_3, площею 0,1450 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_2, та на 1/2 частку об'єкта незавершеного будівництва, відсоток готовності 93%, який розташований на земельній ділянці площею 0,1450га за кадастровим № НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_2, що на праві власності належить ОСОБА_2, в межах суми позову, 33 660 313, 09 грн.

Дані позивача: ОСОБА_6, РНКОПП: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_3.

Дані відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя: