Ухвала

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2-66/2006

провадження № 61-3851ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-ГрецькоїКатерини Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-Грецької К. В., в якій просив: визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-Грецької К. В.; зобов'язати старшого державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-ГрецькоїК. В. вчинити дії щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 41154584; стягнути з Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області витрати на правову допомогу.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року провадження за скаргою ОСОБА_4 закрито.

Стягнуто з Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.

Не погоджуючись із ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року, Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишено без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року в частині стягнення витрат на правову допомогу та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, усправі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 лютого 2018 року ОСОБА_4, від імені якого діяв адвокат Коломоєць І. В. звернувся до Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про закінчення виконавчого провадження № 41154584, що здійснюється на підставі дубліката виконавчого листа № 2-66/06.

17 травня 2018 року старшим державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-Грецькою К. В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого на виконання дубліката виконавчого листа № 2-66/06, на підставі того, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 травня 2014 року скасовано ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2013 року про видачу дубліката зазначеного виконавчого листа.

Відповідно до статті 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно із частиною третьою статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесенні ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_4 просив суд стягнути з Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 26 жовтня 2017 року № 26/10/2017, укладеним між ОСОБА_4 та Адвокатським об'єднанням «Юрлюкссервіс», ордером про надання правової допомоги від 30 жовтня 2017 року, розрахунком витрат на правову допомогу, актом виконаних робіт від 16 квітня 2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордера від 16 квітня 2018 року на суму 2 000 грн.

Відповідно до частин третьої, четвертої та п'ятої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі та стягнення витрат на правову допомогу, і апеляційний суд, залишаючи цю ухвалу в частині стягнення витрат на правову допомогу без змін, обґрунтовано виходили з того, що виконавче провадження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області закрито тільки після подання ОСОБА_4 до суду скарги на бездіяльність державного виконавця, а тому ОСОБА_4 був вимушений понести витрати на правову допомогу. Розмір витрат ОСОБА_4 на правову допомогу підтверджено належними доказами. Вільнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у свою чергу, ні в апеляційній, ні в касаційній скарзі не надав переконливих доказів на підтвердження доводів як щодо безпідставності витрат на правову допомогу, так і щодо своїх дій, пов'язаних з провадженням виконавчих дій після повідомлення про скасування постанови про видачу дубліката виконавчого листа.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 серпня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Діденко-Грецької Катерини Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_6, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник