КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 752/21544/18

провадження № 22-ц/824/3861/2019

04 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Дуці В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича в інтересах ОСОБА_3, що також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_3, що також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі в особистому вихованні дитини та спілкування з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року в складі судді Шевченко Т. М.,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визначити нечинним Розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.02.2018 року №124 "Про визначення місця проживання малолітньої дитини"; визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_3; відібрати малолітню ОСОБА_4 від матері ОСОБА_5 та передати батькові ОСОБА_3

У разі незадоволення вказаних позовних вимог просив визначити спосіб та прядок його участі у вихованні малолітньої ОСОБА_4 шляхом встановлення відповідного графіка.

У разі незадоволення судом позовних вимог про визначення місця проживання дитини з батьком та відібрання дитини та позовної вимоги про почергову участь у вихованні ОСОБА_4, просив визначити ОСОБА_3 інший спосіб участі у вихованні дитини в дошкільний та шкільний періоди і до досягнення дитиною 14 річного віку.

Також просив зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкод у вихованні ОСОБА_4 та передавати дитину ОСОБА_3 згідно встановленого графіку.

У грудні 2018 року адвокат Незвіський Д. Я. в інтересах ОСОБА_3, що також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4, звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Посилався на ті підстави, що після припинення шлюбних правовідносин сторін та фактичного розірвання шлюбу, стороною відповідача чиняться активні перешкоди позивачу в особистій участі у вихованні власної дитини, спілкуванні та зустрічах з нею. Відповідачем самочинно (без інформування іншого з батьків) змінюються місця проживання дитини, заклади дошкільної освіти, гуртки, секції та інше. З кожним днем втрачаються психологічні та емоційні зв'язки батька та доньки, дитина забуває батька. Остаточна втрата таких зв'язків за час розгляду справи призведе до неможливості виконання рішення суду.

У зв'язку з цим просив зобов'язати ОСОБА_5 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_4 до Міського центру дитини, розташованого по вул. Дегтярівській, 3-А міста Києва, кожного понеділка та п'ятниці з 15 год. до 16 год. 30 хв. для проведення спільних зустрічей (побачень) з ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_5 або без її присутності, за участю фахівця Міського центру дитини (за згодою), без присутності будь-яких інших осіб, починаючи з наступного понеділка з дати постановлення ухвали і до ухвалення остаточного рішення у даній цивільній справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Міського центру дитини, розташованого по вул. Дегтярівській, 3-А м. Києва, кожного понеділка з 15 год. до 16 год. 30 хв. для проведення спільних зустрічей (контактів) з ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_5 та фахівця Міського центру дитини (за згодою), без участі будь-яких інших осіб, починаючи з наступного понеділка з дати постановлення цієї ухвали до ухвалення остаточного рішення у даній цивільній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року в частині відмови в застосуванні заходів забезпечення позову в дні п'ятниці скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Свої доводи мотивує тим, що задовольняючи частково заяву про забезпечення позову суд першої інстанції не навів мотивів щодо відмови в задоволенні заяви в частині одного з днів побачень, а саме п'ятниці. Ухвала суду про забезпечення позову в частині застосування заходів забезпечення в дні понеділка є абсолютно законною та обґрунтованою, відповідає цілям цивільного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 - адвокат Каращенко Ю. В. вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначила, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Hirvisaari v.Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв до доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

При цьому не погоджується з ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову. Вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову порушують права малолітньої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та прямо суперечать нормам Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та рішенню Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/25278/18 від 06.12.2018 р. на момент постановлення оскаржуваної ухвали. Забезпечення позову шляхом встановлення обов'язку відповідача вчиняти дії щодо забезпечення встановленого позивачем графіку спілкування позивача з донькою є недопустимим, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Щотижневий графік побачень не враховує інтересів ні малолітньої ОСОБА_4, ні відповідача ОСОБА_5, оскільки час побачень припадає на будній день, не враховує графіку відвідувань малолітньою ОСОБА_4 дошкільного навчального закладу, порушує її розпорядок дня та сну.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник адвокат Незвіський Д. Я. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Каращенко Ю. В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову шляхом зобов'язання ОСОБА_5 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_4 до Міського центру дитини кожного понеділка з 15 год. до 16 год. 30 хв. для проведення спільних зустрічей (контактів) з ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_5 та фахівця Міського центру дитини (за згодою), без участі будь-яких інших осіб, починаючи з наступного понеділка з дати постановлення цієї ухвали до ухвалення остаточного рішення у даній цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що обраний виз забезпечення позову відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України, є співмірним із заявленими вимогами та буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків між малолітньою дитиною та її батьком.

Ухвалу суду у вказаній частині учасники справи не оскаржують, а тому вона не є предметом апеляційного розгляду.

Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3 посилався на те, що починаючи з вересня 2018 року мати дитини чинить йому перешкоди в зустрічах з дитиною, змінила місце її проживання, між ним та дитиною втрачається емоційний зв'язок, дитина забуває батька.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині проведення спільних зустрічей батька та дитини кожної п'ятниці з 15 год. до 16.30 год., суд першої інстанції виходив з доцільності таких зустрічей один раз на тиждень, кожного понеділка.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду в частині відмови у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову щодо забезпечення зустрічей батька з дитиною кожної п'ятниці з 15 год. до 16.30 год., виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті ( ч.10 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 03 грудня 2014 року та є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано.

Після розірвання шлюбу дитини проживає разом з матір'ю.

Судом також встановлено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника, що відсутність спілкування між дитиною у віці трьох років та тим із батьків, з яким дитина не проживає, може призвести до втрати емоційного контакту, родинних зв'язків, інших непоправних наслідків для відносин між ними.

Разом з тим, виходячи з найкращих інтересів дитини, колегія суддів не може погодитись з визначеним позивачем графіком побачень з малолітньою дитиною.

Як пояснила представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Каращенко Ю. В. в судовому засіданні, малолітня дитина сторін відвідує дитячий дошкільний заклад з 8.00 год. до 18.00 год. Мати дитини працює та не може вільно розпоряджатись своїм робочим графіком. Забезпечити зустрічі батька з дитиною двічі на тиждень, в понеділок та п'ятницю з 15.00 до 16.30 год. вона не в змозі.

З метою недопущення порушення розпорядку дня, режиму харчування та сну малолітньої дитини, а також прав та інтересів відповідача,яка працює та позбавлена можливості забезпечити зустрічі дитини з батьком кожної п'ятниці в денний час, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права в частині неналежного викладу мотивів, з яких суд виходив, відмовляючи у задоволенні вимог заяви, не призвело до неправильного вирішення питання та не може бути підставою для ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року в частині відмови у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову щодо забезпечення зустрічей ОСОБА_3 зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної п'ятниці з 15 години до 16 години 30 хвилин залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року .

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк