Справа №345/4589/18
Провадження № 2/345/105/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6 до Копанківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно за заповітом та законом, суд -

В С Т А Н О В И В :

що позивачі звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що вони перебувають в родинних відносинах і всі проживають в будинковолодінні по вул.Шевченка,56 в с. Копанки Калуського району.

Дане будинковолодіння побудовано батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ще в 1964 році. Згідно записів з погосподарської книги виконкому Копанківської сільської ради за 1986-1990 р.р. дане будинковолодіння рахувалося як колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_9, на якого було видано свідоцтво про право власності від 21.11.1990 року в якому зазначено, що житловий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул.Шевченка,56 в с.Копанки Калуського р-ну належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_9.

З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування .

Станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі, згідно виписки з по господарської книги за 1986-1990 р.р. проживали: - голова двору ОСОБА_5 Йосипвоич, члени господарства: ОСОБА_8 - дружина; ОСОБА_5 - син; ОСОБА_4 син; ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_10 - зять; ОСОБА_3 онука; ОСОБА_6 - онука; ОСОБА_11 Євгенович- онук.

Тому з 15.04.1991 року будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час , зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки 2-є із співвласників спільної сумісної власності померли, то визначення часток можлива тільки в судовому порядку.

Крім того за час свого життя ОСОБА_9, ще 02.01.2001 року на випадок своєї смерті зробив заповіт, яким заповів своїй дочці ОСОБА_1 усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право. 10.04.2014 року ОСОБА_9 - помер .

ОСОБА_1 прийняла усе майно померлого ОСОБА_9, так як разом з ним проживала, хоча не оформила свої спадкові права. Майно спадкодавця складалося із 1/9 частини будинковолодіння по вул. Шевченка, 56 в с.Копанки Калуського району.

Позивач - дружина померлого ОСОБА_8, як пережила дружина ОСОБА_9, в 6-ти місячний строк після смерті чоловіка ОСОБА_9 подала заяву до нотаріальної контори про відмову від обовязкової частки, право на яку мала, так як була пенсіонеркою і проживала разом з ним на час його смерті, як це зазначає ст.1241 ЦК України, тому відмовилась від обовязкової частки у спадщині, що видно із її заяви до нотаріуса від 08.10.2014 року.

ОСОБА_11, як онук голови двору, будучи членом колгоспного двору також отримав частку, так як з ними проживав до 1990 року в даному господарстві і його частка також становила 1/9 частину будинковолодіння.

Проте 19.07.2013 року помер ОСОБА_11. Його мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_10, які проживали з ним у вищевказаному будинковолодінню по вул.Шевченка,56 с.Копанки Калуського р-ну також прийняли його частку з спільної власності, яка становила 1/9 частки будинковолодіння по ? , тобто кожному з них належить 1/18 частки з 1/9.

ОСОБА_10, як зять, будучи членом колгоспного двору також отримав частку, так як з ними проживав до 1990 року в даному господарстві і його частка також становила 1/9 частину будинковолодіння та 1/18 частки будинковолодіння , після смерті сина ОСОБА_11 у 2013 році, тобто ОСОБА_10 на час смерті володів 1/9+1/18 = 1/6 частини будинковолодіння .

Проте 15.10.2017 року помер ОСОБА_10 Його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3Є, які проживали з ним у вищевказаному господарстві по вул.Шевченка,56 с.Копанки Калуського р-ну також прийняли його частку з спільної власності , яка становила вже 1/6 частки будинковолодіння по ?, тобто кожному з них припало по 1/12 частки з 1/6.

З відповідними документами про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_9

Проте, після вивчення нотаріусом поданих всіх документів на вищевказане будинковолодіння, листом нотаріуса від 08.09.2015р. за №641/02-31 було повідомлено ОСОБА_1, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 не можливо, так як у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по вул. Шевченка,56 в с. Копанки Калуського району зазначено, що він належить членам колгоспного двору , головою якого є ОСОБА_9, тому слід визначитичастки кожного члена колгоспного двору у праві спільної часткової власності згідно зі ст.316 ЦК України.

Крім того у спадкодавця ОСОБА_9 на праві приватної власності була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0879 га в межах Копанківської с/ОСОБА_12, /кадастровий №:02:001:0165, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №810764, грошова оцінка якої становить на 01.01.2018 року 21тис.541,78 грн.

Також у спадкодавця ОСОБА_9 були заощадження - грошові вклади, які він зберігав у державному Ощадному банку України на рахунках: №7 в сумі 1тис.109,45грн. та №6855 в сумі 5 грн., які знаходились у ТВБВ №10008/0142 м.Калуша .

Всього майна на загальну суму 188тис.805,23 грн.

Тому ОСОБА_1, як спадкоємець по заповіту від ОСОБА_9 прийняла його все його майно, куди і входила вищевказана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0879 га. та грошові вклади .

В позасудовому порядку позивачі не мають можливості визнати за собою право власності на спадкове домоволодіння, тому змушені звернутись до суду з даним позовом.

В підготовче судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, подали заяви, в якій просять проводити розгляд справи без їхньої присутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити та винести рішення в підготовчому судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_12 подав заяву про розгляд справи у його відстуності та відсутності ОСОБА_6, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задоволити, розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Представник відповідача, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, щодо вирішення даного позову, покладається на розсуд суду.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що строни по справі - позивачі перебувають в родинних відносинах і всі проживають в будинковолодінні по вул.Шевченка,56 в с. Копанки Калуського району.

Дане будинковолодіння побудовано їхніми батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ще в 1964 році.

Згідно записів з погосподарської книги виконкому Копанківської сільської ради за 1986-1990 р.р. дане будинковолодіння рахувалося як колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_9, на якого було видано свідоцтво про право власності від 21.11.1990 року в якому зазначено, що житловий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул.Шевченка,56 в с.Копанки Калуського р-ну належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_9 (а.с.18).

Станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі, згідно виписки з по господарської книги за 1986-1990 р.р. проживали: - голова двору ОСОБА_5 Йосипвоич, члени господарства: ОСОБА_8 - дружина; ОСОБА_5 - син; ОСОБА_4 син; ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_10 - зять; ОСОБА_3 онука; ОСОБА_6 - онука; ОСОБА_11 Євгенович- онук.

З введенням Закону України „Про власність, згідно ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння по вул.Шевченка,56 в с.Копанки Калуського району перетворилась у спільну сумісну власність всіх 9-ти осіб.

У відповідності до ст.368 ЦК України /майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором , укладеним у письмовій формі/ .

У відповідності до ст.370 ЦК України частки у спільній сумісній власності є рівними, а згідно ст.369 ЦК України співвласники майна користуються ним спільно, а розпорядження майном здійснюється за згодою всіх співвласників.

Всього 9 членів колгоспного двору , після його припинення отримали рівні частки

Тому з 15.04.1991 року будинковолодіння перетворилось у спільну сумісну власність без визначення часток і існує по даний час, зміна його можлива за згодою всіх співвласників, оскільки 2-є із співвласників спільної сумісної власності померли, то визначення часток можлива тільки в судовому порядку .

Оскільки згідно ст.370 ЦК України частки є рівними, то у даному випадку всім 9-м власникам спільної сумісної власності, станом на 1990 рік належало по 1/9 частки даного будинковолодіння, які слід визначити.

Крім того за час свого життя ОСОБА_9, 02.01.2001 року на випадок своєї смерті зробив заповіт, яким заповів своїй дочці ОСОБА_1 усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право - (а.с.29).

10.04.2014 року ОСОБА_7 помер (а.с.14).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так як у заповіті, складеному ОСОБА_9 02.01.2001р., який не відмінявся, на ОСОБА_1 переходить усе майно ОСОБА_9 , де б воно не знаходилось із чого б воно не складалось, крім обовязкової частки на спадщину, передбачену ст.1241 ЦК України, то ОСОБА_1 прийняла усе майно померлого ОСОБА_9, так як разом з ним проживала, хоча не оформила свої спадкові права. Майно спадкодавця складалося із 1/9 частини будинковолодіння по вул. Шевченка, 56 в с.Копанки Калуського р-ну .

Позивач - дружина померлого ОСОБА_8, як пережила дружина ОСОБА_9, в 6-ти місячний строк після смерті чоловіка ОСОБА_9 подала заяву до нотаріальної контори про відмову від обовязкової частки, право на яку мала, так як була пенсіонеркою і проживала разом з ним на час його смерті, як це зазначає ст.1241 ЦК України , тому відмовилась від обовязкової частки у спадщині, що видно із її заяви до нотаріуса від 08.10.2014р.

ОСОБА_11, як онук голови двору, будучи членом колгоспного двору також отримав частку, так як з ними проживав до 1990 року в даному господарстві і його частка також становила 1/9 частину будинковолодіння.

Проте 19.07.2013 року помер ОСОБА_11. Його мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_10, які проживали з ним у вищевказаному будинковолодінню по вул.Шевченка,56 с.Копанки Калуського р-ну також прийняли його частку з спільної власності , яка становила 1/9 частки будинковолодіння по ?, тобто кожному з них належить 1/18 частки з 1/9.

ОСОБА_10, як зять, будучи членом колгоспного двору також отримав частку, так як з ними проживав до 1990 року в даному господарстві і його частка також становила 1/9 частину будинковолодіння та 1/18 частки будинковолодіння , після смерті сина ОСОБА_11 у 2013 році, тобто ОСОБА_10 на час смерті володів 1/9+1/18 = 1/6 частини будинковолодіння .

Проте 15.10.2017 року помер ОСОБА_10 Його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3Є, які проживали з ним у вищевказаному господарстві по вул.Шевченка,56 с.Копанки Калуського р-ну також прийняли його частку з спільної власності , яка становила вже 1/6 частки будинковолодіння по ? , тобто кожному з них припало по 1/12 частки з 1/6.

З відповідними документами про прийняття спадщини ОСОБА_1, звернулася до нотаріальної контори з заявою за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_9

Проте, після вивчення нотаріусом поданих всіх документів на вищевказане будинковолодіння, листом нотаріуса від 08.09.2015 р. за №641/02-31 було повідомлено ОСОБА_1, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 не можливо, так як у свідоцтві про право власності та в реєстраційному написі ОБТІ на будинковолодіння по вул. Шевченка,56 в с. Копанки Калуського району зазначено, що він належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_9 (а.с.24).

Згідно довідки Копанківської сільської ради від 06.10.2014р. №1033 видно, що згідно записів з погосподарської книги №4 виконкому Копанківської с/ради за гр.ОСОБА_7, який помер 10.04.2014 р. і був зареєстрований до дня смерті в селі Копанки вул.Шевченка,56 Калуського р-ну значиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки Калуського р-ну по вул. Шевченка,56, і розташований на приватизованій земельній ділянці, що знаходиться на території Копанківської с/ОСОБА_12 (а.с.33).

На дане будинковолодіння, був виготовлений технічний паспорт , згідно якого дане будинковолодіння побудоване, де відсутні дані про самовільну будову чи реконструкцію, оціночна вартість вищенаведеного будинковолодіння становить 166 тис.149 грн.

Крім того у спадкодавця ОСОБА_9 на праві приватної власності була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0879га в межах Копанківської с/ОСОБА_12, /кадастровий №:02:001:0165 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №810764, грошова оцінка якої становить на 01.01.2018 року 21тис.541,78 грн. (а.с.34, 35,36-37,38, 39).

А також у спадкодавця ОСОБА_9 були заощадження- грошові вклади, які він зберігав у державному Ощадному банку України на рахунках: №7 в сумі 1тис.109,45грн. та №6855 в сумі 5 грн., які знаходились у ТВБВ №10008/0142 м.Калуша (а.с.28).

Відповідно до статей 120,123 ЦК УРСР (1963р.) майно колгоспного двору безпосередньо належить його членам на праві сумісної власності, кожний з них має рівну частку. Разом з тим, суд вважає, що виділити частки у спільній сумісній власності на домоволодіння неможливо у звязку із смертю спадкодавця.

Відповідач по справі згідно даних по господарської книзі є членом колгоспного двору, однак претензій до спадкового майна не має, витрат по його утриманню теж не несе, своєї частки в даному майні не витребовували.

На момент відкриття спадщини цивільні правовідносини сторін були врегульовані Цивільним кодексом УРСР в редакції 1963 р.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст.549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частинами 1 та 2 ст. 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Як передбачено ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не відмовився від прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 120,123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст.1216, 1217, 1268 ЦК Украни, листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/0-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України суд,-

Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити право власності на частки у праві спільної сумісної власності бувших членів колгоспного двору на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району по 1/9 його частині за: ОСОБА_8; ОСОБА_5; ОСОБА_4; ОСОБА_1; ОСОБА_3; ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті батька ОСОБА_9, померлого 10.04.2014 року на:

- 1/9 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району;

- земельну ділянку в цілому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0879 га в межах Копанківської с/ОСОБА_12, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №810764, яка належала ОСОБА_9.

- грошові вклади у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в ТВБВ №10008/0142 м.Калуша, які знаходились на компенсаційному рахунку №7 в сумі 1109,45 грн. та на рахунку №6855 в сумі 5 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті сина ОСОБА_11, померлого 19.07.2013 року на:

-1/18 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району;

- після смерті чоловіка ОСОБА_10, померлого 15.10.2017р. на :

-1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району;

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, після смерті батька ОСОБА_10, померлого 15.10.2017р. на :

-1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району;

Після прийняття спадщини, частки у спільній часткові власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району становитимуть :

-13/36 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району за ОСОБА_1;

-7/36 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району за ОСОБА_3;

-1/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району за ОСОБА_2;

-1/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району за ОСОБА_13;

- 1/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району за ОСОБА_4;

- 1/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Копанки по вул. Шевченка,56, Калуського району за ОСОБА_6 ;

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: