ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року

м. Харків

Справа № 636/3416/18

Провадження № 22-ц/818/52/19

Категорія: інші

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бровченка І.О., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу заапеляційною скаргою адвоката Бірючинського Едуарда Олександровича в інтересах ОСОБА_3

на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року у складі судді Теслікової І.І.

у справі № 646/1556/18 за скаргою адвоката Бірючинського Едуарда Олександровича в інтересах ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Лобова Ріната Михайловича щодо оцінки нерухомого майна,-

встановив:

19.03.2018 року адвокат Бірючинський Е.О., діючи в інтересах ОСОБА_3 згідно договору-доручення про надання правової допомоги від 14.03.2018 року, звернувся до суду зі скаргою, якій просив суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ'янському а Слобідському районах м.Харків ГТУЮ у Харківській області Лобова P.M. щодо оцінки нерухомого майна ОСОБА_3, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, а також просив на час розгляду скарги зупинити реалізацію арештованого майна.

Обґрунтовуючи скаргу, адвокат Бірючинський Е.О. посилався на те, що державний виконавець Лобов Р.М. намагається продати з торгів оцінену в 467800 гривен квартиру боржника ОСОБА_3, хоча суб'єкт оціночної діяльності навіть не оглядав, вказав значно занижену порівняно з ринковою вартість квартири. Вважає дії державного виконавця Лобова Р.М. незаконними, та таким, що суперечать вимогам ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику, і в останню чергу - на житловий будинок чи квартиру, в якому проживає боржник.

В поданих до суду запереченнях старший державний виконавець Лобов Р.М. просив суд відмовити у задоволенні скарги, вважаючи її безпідставною, штучно створеною перешкодою у виконанні рішення суду, яке не виконується з 2012 року, в тому числі і у зв'язку з численними скаргами боржника.

Також посилався на ту обставину, що він самостійно не здійснював оцінку нерухомого майна, що оцінка здійснена суб'єктом оціночної діяльності, якого залучив виконавець, що за таких обставин боржник має право оспорювати звіт суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, а не дій державного виконавця.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року у задоволені скарги адвоката Бірючинського Е.О. в інтересах ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Бірючинський Е.О. просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу адвокат Бірючинський Е.О.вказує, що суд першої інстанції розглянув скаргу без його участі та без участі ОСОБА_3, вирішив питання про права ОСОБА_3 без повідомлення, як сторони у справі, позбавивши її законного права брати участь в судовому процесі, знайомитись з матеріалами справи, висловлювати свою думку щодо поданих службою ДВС заперечень на скаргу, доводів і документів на їх доказ, надавати свої аргументи проти цього.

Вказує, що ОСОБА_3 дійсно неодноразово зверталась із скаргами до державного виконавця, потім його керівника, потім до вищого керівництва ДВС, але будь яких обґрунтованих відповідей не отримала. Після цього вони скористалась своїм правом та звернулись до суду із скаргою, вважаючи, що і оцінка квартири здійснена з порушенням закону і прав боржника., оскільки у власності ОСОБА_3 перебуває автомобіль марки ВАЗ НОМЕР_1, який станом та на сьогоднішній день не реалізований та є у власності ОСОБА_3 Про це вона неодноразово у своїх скаргах та пропозиціях щодо первинної реалізації, як рухомого майна направлялись державному виконавцю. Всі скарги та пропозиції отримані, про що є відповідні докази Укрпошти, однак це залишилось поза увагою державного виконавця та ним вирішено реалізувати квартиру ОСОБА_3, хоча вказана квартира є єдиним місцем проживання скаржника.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Бірючинський Е.О. підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Посилався на те, що у боржника ОСОБА_3 є інше майно, що крім автомобіля ВАЗ заборгованість можна було б погасити за рахунок реалізації трьох автобусів «Рута», однак державний виконавець безпідставно спрямував стягнення на квартиру, яка є єдиним житлом ОСОБА_3

Представники міжрайонного ВДВС по Основянському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області апеляційну скаргу не визнали і просили відмовити у її задоволенні, вважаючи рішення законним.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду, однак з інших, ніж вказано в апеляційній скарзі, підстав.

Постановляючи 20.12.2018 року ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд виходив з того, що скаржником не надано доказів незаконності дій державного виконавця, а оцінку квартири, на яку звертається стягнення, здійснив суб'єкт оціночної діяльності, тобто суб'єкт господарювання, здійснені ним у певному порядку та спрямовані на виконання ним професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Проте з таким вирішення скарги колегія погодитися не може, оскільки судом при її розгляді допущено суттєві порушення норм процесуального права, якими регулюється вирішення такої скарги? а порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно частини 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зокрема, відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Разом з тим, така скарга повинна відповідати загальним вимогам, передбаченими ст.175 ЦПК України, які застосовуються до позовної заяви, але з урахуванням особливостей розділу V11 («Судовий контроль за виконанням судових рішень») ЦПК України з метою забезпечення прав усіх учасників та постановлення законного і обґрунтованого судового рішення, передбаченого статтею 451 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ці вимоги судом першої інстанції залишились без уваги.

Так, подана 19.03.2018 року скарга адвоката Бірючинського Е.О. не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки в описовій та мотивувальній частині міститься не пов'язані між собою в логічній послідовності із головною вимогою окремі доводи в узагальненому вигляді про незаконність дій державного виконавця, в тому числі і щодо передбаченого статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» порядку здійснення виконавчих дій та майна, на яке можна звертатися стягнення за певних умов, а в резолютивній частині скарги міститься лише декларативна вимога про визнання незаконними дії старшого державного виконавця МВДВС по Основянському та Слобідському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Лобова Р.М. щодо оцінки нерухомого майна ОСОБА_3,. яким є квартира АДРЕСА_1, без зазначення при цьому яких саме дій, в чому їх незаконність полягає, яку саме норма ЗУ «Про виконавче провадження» порушена державним виконавцем внаслідок оцінки квартири, здійсненої не ним, а суб'єктом оціночної діяльності.

Крім того, скарга містила вимогу зупинити реалізацію арештованого майна (квартири) на час розгляду скарги, без зазначення правових підстав такого заходу.

Тобто, за своїм змістом скарга наперед містила невизначений конкретними межами предмет оскарження, що закладало ускладнення у її вирішенні на майбутнє, однак ця обставина цілком влаштовувала скаржника за умови задоволення другої вимоги (зупинення реалізації арештованого майна в межах виконавчого провадження), що й сталося.

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Мицик С.А. ухвалою від 20.03.2018 року відкрив провадження за скаргою адвоката Бірючинського Е.О., призначив справу до розгляду і зупинив реалізацію арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, не обґрунтовуючи таке втручання у виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Вказана ухвала ніким із учасників справи та іншими особами, чії права ним зачіпаються, не оскаржена.

Крім того, справа розглянута та 20.12.2018 року ухвалено судове рішення без участі боржника і стягувача, їх представників, за відсутністю даних про те, що вони належним чином, у відповідності до вимог ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлялися про час та місце розгляду справи.

За приписами ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Вирішення скарги за відсутністю учасників виконавчого провадження та за відсутністю даних про належне їх повідомлення є суттєвим порушення їх прав, а зважуючи на невизначений належним чином обсяг дій державного виконавця, які оскаржуються боржником, унеможливлює усунення зазначених недоліків судом апеляційної інстанції та ухвалення ним остаточного судового рішення.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції, як постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бірючинського Едуарда Олександровича в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

В.Б. Яцина