КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/5350/17
Апеляційне провадження №22-ц/824/5518/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин з спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, визнання права приватної власності на будівельні матеріали та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем, надання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

02 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названимпервісним позовом, де просила встановити факт родинних відносин між нею, як дочкою, та її матір'ю - ОСОБА_5,

визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/5 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1,

визнати за нею право власності на 4/5 частини будівельних матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй не вистачає одного з документів, які б у сукупності доказували вказані родинні стосунки через зміну прізвища матері у шлюбі, а встановлення даного факту їй необхідно для здійснення своїх спадкових прав та прийняття спадщини після матері.

Також зазначає, що даний гараж знаходиться біля будинку, в якому проживала її мати. Він збудований нею разом з матір'ю -ОСОБА_5 за час їх спільного проживання, фактично вказаний гараж збудувала позивач за свої кошти і своїми силами та роботою, а участь матері ОСОБА_5 у будівництві вказаного гаражу була незначною.

При розподілі витрачених коштів на будматеріали позивач виходить із співвідношення 80% - витрати позивачаі 20% - витрати матері.

Оскільки гараж не введений в експлуатацію і до кінця не добудований, тому вона просить визнати право власності на будівельні матеріали.

Разом з тим, 05 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, де просила, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог,встановити факт родинних відносин між нею і спадкодавцем -ОСОБА_5, яка доводиться їй рідною бабою по матері,

встановити факт її спільного проживання з бабою ОСОБА_5 однією сім'єю не менше п'яти років,

надати їй право на спадкування після ОСОБА_5 разом із спадкоємцем першої черги за законом - ОСОБА_2,

визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, використаних на будівництво гаражу біля будинку АДРЕСА_1, які належали її бабі ОСОБА_5.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що встановлення фактів необхідно їй для здійснення своїх спадкових прав, що вона також не може подати нотаріусу весь необхідний пакет документів на підтвердження родинних стосунків з спадкодавцем, встановлення факту спільного проживання однією сім'єю їй необхідно для доведення того, що вона є спадкоємицею четвертої черги за законом - за статтею 1264 ЦК України і для доведення наявності підстав для зміни черговості у спадкуванні.

Також зазначає, що вона проживала з бабусею фактично з дитинства, протягом тривалого часу, а з 2010 року, коли бабусі виповнилось 70 років, і вона через її похилий вік та тяжку хворобу часто хворіла і взагалі не виходила з квартири та була у безпорадному стані, вона ( відповідач за первісним позовом ) тривалий час, фактично шість років, доглядала бабусю, опікувалась нею, матеріально забезпечувала, пенсія баби становила 1 370 грн., надавала іншу допомогу, купувала продукти харчування, одяг, ліки, готувала їжу, прала та прасувала білизну, прибирала в кімнаті, влаштовувала в лікарні при загостренні хвороб, хвилювалась за неї.

Натомість позивач, яка доводиться дочкою бабі, усунулась від догляду за старою матір'ю, і єдина особа від кого баба отримувала допомогу та догляд, це вона - онука.

З приводу права власності на гараж зазначила, що вказаний гараж належить спадкодавцю, позивач ніякої участі у його будівництві не приймала, гаражем користувалась баба з дідом і відповідач з чоловіком, які також провели деякі будівельні роботи, зокрема, покрівлю.

Тому вважає недобудований гараж спадковим майном і вважає, що успадкувала його в рівних частках - по 1/2 - з спадкоємцем першої черги - позивачем.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, доводиться матір'ю ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимогах про визнання права власності на будівельні матеріали, використані на будівництво гаражу у АДРЕСА_1: на 4/5 частки,як за забудовником, і на 1/5 частку,в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, доводиться рідною бабою по матері ОСОБА_1.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 однією сім'єю не менше п'яти років до смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

В задоволенні позовних вимог про надання права на спадкування майна ОСОБА_5 з спадкоємцем першої черги, про визнання права власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, використаних на будівництво гаражу у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 - відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що з приводу встановлення фактів родинних відносин, то з наданих доказів, зокрема, з послідовності дослідження даних, засвідчених у свідоцтвах про цивільний стан, у відповідності прізвищ і імен, а також з показань свідків суд встановив, що дійсно позивач є рідною дочкою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, і,відповідно, вона є спадкоємцем першої черги за законом.

Також доведено, що відповідач ОСОБА_1, яка є дочкою позивачці, відповідно, є рідною онукою ОСОБА_5 по матері.

Вказані факти сторони не змогли довести нотаріусу при зверненні за прийняттям спадщини через брак документу щодо зміни прізвища спадкодавцем ОСОБА_5, яка в свідоцтві про народження позивача( дочки ) зазначена з прізвищем ОСОБА_5.

Обидві сторони зазначають, що встановлення даних фактів їм потрібне для здійснення своїх спадкових прав. Тому дані факти родинних стосунків у цьому сенсі мають юридичне значення, можуть бути встановлені в судовому порядку і суд їх вважає встановленими.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання одною сім'єю з спадкодавцем понад п'ять років, то суд виходить з наступного.

Наданими доказами дійсно підтверджений той факт, що відповідач ОСОБА_1 разом з своїм чоловіком і дітьми тривалий час ( принаймні з 2010 року ) постійно проживала за адресою АДРЕСА_2, в одній квартирі з бабою ОСОБА_5.

Розглядаючи зустрічний позов в частині вимог про надання відповідачуправа на спадкування після ОСОБА_5 разом із спадкоємцем першої черги за законом з підстав, передбачених статтею 1259 ЦК України, то суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1259 ЦК підставою зміни черговості одержання права на спадкування є доведеність сукупності таких обов'язкових умов: 1) безпорадний стан спадкодавця через похилий вік або тяжку хворобу або каліцтво; 2) тривалість такого стану спадкодавця і потреба в опіці, допомозі; 3) сукупність таких дій як а) опікування, б) матеріальне забезпечення, в) надання іншої допомоги спадкодавцеві; 4) тривалість вчинення такої опіки, забезпечення та допомоги.

В даному випадку, ОСОБА_1 не довела сукупності вказаних умов. А сам факт проживання в одній квартирі, навіть однією сім'єю, та надання побутової допомоги без доведення безпорадного стану і нужденності спадкодавця - не є достатньою підставою для застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України, зміни черговості у спадкуванні та надання відповідачу, як спадкоємцю четвертої черги, права на спадкування разом з спадкоємцем першої черги.

До того ж, відповідачем не доведено належності спадкодавцю вказаного майна на праві власності станом на день смерті спадкодавця і ніяких доказів з цього приводу суду не надано, а наданий суду звіт про оцінку гаражу права власності не доводить.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на будівельні матеріали ( гараж ), то суд робить такі висновки.

Позивач не довела, що вказане майно ( гараж ) створювалось нею для себе і за її кошти чи її працею, не довела того, що була угода з ОСОБА_5 чи з будь-якими іншими особами на створення вказаного майна і набуття його у спільну власність, не довела, що вказані будівельні матеріали куплені за її кошти чи набуті нею у інший спосіб і належали їй.

Вона не надала будь-яких доказів на підтвердження наявності у неї прав забудовника, прав на земельну ділянку, на якій будувався спірний гараж.

Тому відсутні будь-які підстави для визнання за нею правана будівлю та/або будівельні матеріали, використані для створення даного об'єкту нерухомого майна.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року в частині надання права на спадкування майна ОСОБА_5 з спадкоємцем першої черги скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про їх задоволення цих вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками є ОСОБА_8 і ОСОБА_5, які між собою уклали шюб 14 червня 1964 року ( а.с. 5, 65, 66 т. 1 ).

27 липня 2011року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєструвала шлюб, після якого їй присвоєно прізвище ОСОБА_2 ( а.с. 6 т. 1 ).

Раніше, на підставі ордеру від 23 жовтня 1987 року, ОСОБА_5 на сім'ю з двох осіб ( чоловік ОСОБА_8 ), надано право на зайняття жилого приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_2 ( а.с. 94 т. 1 ).

У відповідності до свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьками є ОСОБА_11 і ОСОБА_2 ( а.с. 68 т. 1 ).

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_1 уклала 07 червня 2003 року шлюб з ОСОБА_12, прізвище в шлюбі ОСОБА_1 ( а.с. 69 т. 1 ).

За змістомсвідоцтва про розірвання шлюбу йогорозірвано 27 липня 2007 року ( а.с. 70 т. 1 ).

При цьому,ОСОБА_1 уклала 16 червня 2012 року шлюб з ОСОБА_14, прізвище в шлюбіприсвоєно ОСОБА_1 ( а.с. 71 т. 1 ).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Бровари, місце державної реєстрації смерті - виконком Шевченківської сільської ради, а ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Шевченкове Броварського району ( а.с. 9, 62 т. 1 ).

09 вересня 2016 року ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після матері ОСОБА_5 ( а.с. 10 т. 1 ).

На дане звернення позивачу за первісним позовом нотаріус відмовив листом від 10 лютого 2017 року, пославшись, зокрема, на відсутність документів на підтвердження родинних відносин ( дочка-мати ), оскільки в свідоцтві про народження заявника матір'ю вказано ОСОБА_5 і не надано документу на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 ( а.с. 11 т. 1 ).

ОСОБА_1, в свою чергу, 02 лютого 2018 року також звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с. 93 ).

Постановою нотаріуса від 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6, відмовлено з посиланням, зокрема, на відсутність документів, що підтверджують родинні стосунки з померлою ( а.с. 93 ).

Згідно довідки з місця проживання, ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2,з 01 квітня 2010 року ( а.с. 97 т. 1 ).

При цьому, ОСОБА_5 була зареєстрована в АДРЕСА_2 з 01 лютого 1978 року ( а.с. 64 т. 1 ).

Із змісту представленої суду медичної документації вбачається, що ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 19 травня по 07 червня 2011 року, з 07 по 18 липня 2013 року, з 14 по 23 січня 2015 року, з 10 по 20 березня 2015 року, з 18 по 30 жовтня 2015 року, з приводу,зокрема, пієлонефриту, хронічного загострення, цукрового діабету 11 ст., гіпертонії, ішемії, атеросклерозу, брадикардії, лівого колінного артрозу, нефропатії, цукрового діабету, пневмонії ( а.с. 72, 73, 74, 75, 76 т. 1 ).

Причиноюсмерті ОСОБА_5 єсерцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця ( а.с. 63 т. 1 ).

Згідно видаткової накладної від 16 січня 2016 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_15, витрати на поховання та ритуальні послуги покійної ОСОБА_5 становлять 3 461 грн.

Дану накладна надана ОСОБА_1 на підтвердження несення нею витрат на поховання ( а.с. 105 т. 1 ).

У відповідності до звітів про оцінку, наданого в різний часОСОБА_1,ринкова вартість гаражу, що розташований поруч з будинком АДРЕСА_1, становить 29 897 грн. та 42 015 грн., реєстрація в БТІ відсутня ( а.с. 77-83, 127-133 ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд в частині вирішення позовних вимог за зустрічним позовом щодо надання ОСОБА_1 права спадкування разом із спадкоємицею першої черги за законом - ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 обґрунтовано зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, вона має на це право, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Разом з тим, судом першої інстанції, також правомірно встановлено, що ОСОБА_5 померла у віці 74 роки та даний вік може розглядатись як похилий, але сам по собі не є таким, що звичайно вказує на фактичну неспроможність особи у самодогляді і самообслуговуванні, не є сам по собі доказом немічності та безпорадності вказаної особи за ознакою віку, і не означає наявності у особи іншого стану, через який особа вважається потребуючою опіки і догляду.

Також, обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_5 не мала каліцтва, інвалідності та те, що з наданих доказів, в тому числі медичного змісту, вона дійсно мала певні хвороби, жодна з яких однозначно не вказує на безпомічний стан.

Сам факт хвороби на діабет, гіпертонію і пієлонефрит, кардіосклероз та ішемію не означає безпорадного стану хворого.

Доказів наявності у вказаної особи безпорадного стану через вік або через хворобу, суду не надано.

При цьому, судом надана належна оцінка доказів по справі, зокрема, і поясненням свідків - ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 ( а.с. 174, 175, 176-178, 181, 182-183, 186, 187-189 т. 1 ), у повній відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 1258, 1259, 1261, 1264, 1265 ЦК України, ст.ст. 5, 13, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення в частині залишення без задоволення позовних вимог щодо надання ОСОБА_1 права спадкування разом із спадкоємицею першої черги за законом - ОСОБА_2, після смерті ОСОБА_5.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішенняв зазначеній згідно апеляції частині, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 1259 ЦК України, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що вона матеріально забезпечувала ОСОБА_5, нею надано докази про стан здоров'я спадкодавця, що підтверджує її безпорадний стан, свідками надані неправдиві пояснення, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції, а відтак - не є правовою підставою для задоволення як цих позовних так і апеляційних вимог.

Законність та обґрунтованість судового рішення, що не оскаржується ОСОБА_1, судом апеляційної інстанції не переглядається у відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, оскільки ним ( судом ) не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, та неправильного застосування норм матеріального права.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення в оскаржуваній частині апелянтом, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5,10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин з спадкодавцем, визнання права власності в порядку спадкування за законом на будівельні матеріали, визнання права приватної власності на будівельні матеріали та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем, надання права на спадкування, визнання права власності в порядку спадкування залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Ю.О. Матвієнко

Л.П. Сушко