Справа № 316/1428/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Пустовіта О.Г. секретаря судового засідання Мігрін Н.С.; за участю ОСОБА_1 розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики від 30.08.2016 року, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що по курсу Нацбанку України на той час складало 5000 дол. США х 25,48 грн. = 127400 грн. Відповідно до умов договору позики від 30.08.2016 року відповідач зобовязався повернути зазначені кошти 30 вересня 2016 року. На підставі отриманих коштів відповідачем надана власноруч написана розписка, станом на час розгляду справи сума боргу складає 5000 дол. США х 27,13 грн. = 135 650 грн. Оскільки зобовязання боржником своєчасно не виконано і позичальник користується запозиченими грошима, вважає за необхідно стягнути з нього три відсотки річних , що станом на 30.09.2017 року складає 4069,50 грн. в місяць х 12 місяців = 48 834,00 грн. три відсотки річних від суми боргу 135650 грн. за 242 дня прострочення виконання зобовязань, з 30.08.2016 р. по 30.04.20017 р. в розмірі 4006 грн. 95 коп. ( 135 650 грн.: 365 днів) х 3% х 365). Також просить стягнути з відповідача на його користь витрати повязані зі сплатою за правничу допомогу в розмірі 4115 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1884 грн.50коп.

11 жовтня 2018 року вищевказана цивільна справа надійшла з Енергодарського міського суду Запорізької області , за підсудністю та ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач у судове засідання не з'явився, його представник ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що 30 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав грошові кошти у сумі 5 000 (пять тисяч) дол. США, з поверненням до 30 вересня 2016 року.

Станом на дату звернення до суду з позовом відповідач не повернув вказані кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до правового висновку ВСУ, викладеному в постанові від 11.11.2015 року №6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як розяснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3-57гс10 від 20.12.2010 року діюче законодавство не виключає можливості звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення з боржника суми на яку заборгованість за грошовими зобов'язаннями збільшилась в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості. Право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів є способом захисту майнових прав та інтересів, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Так, станом на час звернення до суду позивача, офіційний курс гривні щодо долара США становив суму 27,13 гривень за 1 долар США, а тому відповідно сума боргу становить 135 650,00 грн.

На 30.09.2017 року сума відсотків за користування грошовими коштами склала 135 650 грн. х 3 % = 4069,50 грн. в місяць х 12 місяців = 48 834,00 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач порушив умови договору позики і прострочив виконання грошового зобов'язання, позивач має право на стягнення з відповідача суми боргу, а також трьох відсотків річних від простроченої суми боргу, оскільки, у договорі позики не був обумовлений розмір відсотків за користування грошовими коштами.

Так, розмір трьох відсотків річних за період з дня затримки розрахунку з 30 серпня 2016 року по 30 квітня 2017 року, ті межі позовних вимог, які визначив позивач та за які не може виходити суд - склав 4006 грн. 95 коп., виходячи із розрахунку: (135 650 грн. : 365 днів) х 3% х 365).

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з врахуванням наведеного, позивач у повному обсязі довів свої позовні вимоги, а тому суд вважає задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 884,50 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись 256, 526, 530, 599, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-259, 265, 268, 280-281, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу відповідно до договору позики з урахуванням інфляції в розмірі 135650 грн., що еквівалентно п'яти тисячам доларів США у відповідності до курсу НБУ на день розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних від простроченої суми за користування запозичиними грошима, яка складає 4006 грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 48834 грн. 00 коп. - відсотки за користування грошовими коштами.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в сумі 1884 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за надання юридичної допомоги адвокатом в сумі 4115 грн. 50 коп. у відповідності до акту виконаних робіт.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 71503, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт