провадження №2/748/76/19
справа № 748/3117/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2019 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом;

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чернігівська районна державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, 20.11.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.15, 16, 392, 1216, 1218, 1220, 1225, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.81, 152 ЗК України, звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Терехівське», в порядку спадкування за законом після смерті 12.03.2016 року її батька ОСОБА_3.

Позов обґрунтовується наступним.

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана спірна земельна частка (пай), що за життя належала ОСОБА_4, спадщину за законом після смерті якої прийняв її син ОСОБА_3, тобто батько позивача, однак не оформив своїх спадкових прав. У визначений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контри з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, але так як сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4 було втрачено і ОСОБА_3 не оформив своїх спадкових прав, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну частку (пай) у нотаріальному порядку.

Ухвалою від 21 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

18 грудня 2018 року суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті, про що постановлено ухвалу.

У судове засідання позивач не зявилась, завчасно, через канцелярію суду представник позивача адвокат ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с.71)

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. (а.с.66)

Представник третьої особи Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, у судове засідання не зявився, від завідуючої нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. (а.с.70)

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «1-ЕЛ» №281727 вбачається, що ОСОБА_3 помер 12.03.2016 року у віці 74 років у м. Чернігові. (а.с.13)

Матірю померлого ОСОБА_3 була ОСОБА_4, що підтверджується посвідкою про народження. (а.с.12)

ОСОБА_4 померла 29 березня 1996 року, підтвердження чого є актовий запис про смерть. (а.с.43)

Родинні відносини між позивачем, як дочкою та померлим ОСОБА_3, як батьком належним чином підтверджуються паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (а.с.7-11)

За даними довідки ОСОБА_2 сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №447 від 19.10.18 р. померла ОСОБА_4 на день смерті 29.03.96 р. була зареєстрована разом з синами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по вулиці 1 Травня,31 у с. Малинівка Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.14)

З матеріалів цивільної справи №748/3110/17 Чернігівського районного суду Чернігівської області встановлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи №784/2008 після померлої 29.03.1996 року ОСОБА_4, яка заведена в Чернігівській районний державній нотаріальній конторі, з заявою про прийняття спадщини 3.07.2008 року звернувся син спадкодавця ОСОБА_3. 3.07.2008 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1-2426, на ? частку права на майновий пай, що складає 3474 грн у загальному пайовому фонді СТОВ «Терехівка» села Терехівка Чернігівського району та області. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) не видавалось. (а.с.19, 20, додаток цивільна справа)

Наведена обставина свідчить, що померлий ОСОБА_3 фактично прийняв усю спадщину, що відкрилась після смерті його матері, а відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окремо слід зазначити, що покійний ОСОБА_3 прийняв 18 березня 2005 року спадщину, що відкрилась після смерті його брата ОСОБА_6, який помер 6 липня 2001 року, підтвердженням чого є дані Державного нотаріального архіву Чернігівської області. (а.с.68)

Таким чином позивач ОСОБА_1 в силу положень ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3

Дослідженням Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №962254 від 18 жовтня 1996 року встановлено, що він виданий на імя ОСОБА_7, якій на підставі рішення Чернігівської РДА Чернігівської області №387 від 27.08.96 р. належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Терехівка», розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). (а.с.15)

Згідно інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №А-1126/0-0.212-938/148-18 від 2.10.2018 року, ОСОБА_4 належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №962254. (а.с.16)

Однак, як установлено в судовому засіданні згаданий вище сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на імя ОСОБА_4 втрачено, що по суті і стало підставою для відмови Державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище спірну земельну частку (пай). (а.с.18, 23)

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як убачається з копії спадкової справи №422/2016 ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті 12.03.2016 року батька ОСОБА_3, подавши 15.07.2016 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори і нотаріусом було заведено спадкову справу. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала покійній ОСОБА_4 не видавалось. (а.с.32-52)

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як убачається із п.п.11, 12 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 р. №11 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради). Відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад), які здійснювали їх видачу. Втрачені сертифікати (у разі, коли їх знайдено) або зіпсовані бланки сертифікатів анулюються в установленому порядку.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом установлено, що дійсно оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) не зберігся, а у відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинилась у момент їх смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючі документи на імя спадкодавця не має правової можливості.

Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування.

Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру.

Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12-13, 43, 82, 89, 206, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.16, 257, 328, 392, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.81, 125-126, 131 ЗК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом, після смерті її батька ОСОБА_3, померлого 12.03.2016 року, право на земельну частку (пай) розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_4 у колективній власності КСГП «Терехівка», згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії «РН» №962254, виданого на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації №387 від 27.08.1996 року, зареєстрованого 18.10.1996 року за №764 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.П. Криворученко