ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1210/19 Справа № 188/495/17 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О.М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро приватного підприємства «Октан-Плюс» на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року по справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до приватного підприємства «Октан-Плюс», ОСОБА_2, третя особа Управління держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПП «Октан-Плюс» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка, розташована на території Лозівської сільської ради, площею 4,820 га за кадастровим номером НОМЕР_2.

У 2010 році між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,820 га, розташованої на території Лозівської сільської ради. Відповідно до п.8 договору визначено, що його укладено на 10 років, пунктом 42 вказаного договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зазначений договір було зареєстровано Відділом Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області 08.11.2011 року за номером НОМЕР_3, що підтверджується довідкою Управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 14.07.2016 № 12-64X0-63X6-16.

Позивач зазначав, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 у справі № 904/5316/16 за позовом ПП «Октан-Плюс» до ПП ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, встановлено, що наявні всі належні докази набуття ОСОБА_1 права на оренду земельної ділянки згідно договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 за №7/10-513. Також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 правомірно користується земельною ділянкою загальною площею 4,82 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Лозівської сільської ради, на підставі чинного договору оренди, який укладено між ним та третьою особою - ОСОБА_2 строком на 10 років, до 2021 року, а тому вимоги позовної заяви про усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою є необгрунтованими.

31 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Октан-Плюс» було укладеного договір оренди землі, яким відповідачу-1 було передано в оренду ту саму ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

На підставі наведеного позивач просив суд визнати недісним договір оренди земельної ділянки, що розташована на територіїї Лозівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської обл., площею 4.82 га кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 31.10.2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Октан-Плюс».

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, що розташована на територіїї Лозівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської обл., площею 4.82 га кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 31.10.2015 року між ОСОБА_2 та ПП «Октан-Плюс». Стягнуто солідарно з ПП «Октан-Плюс» та ОСОБА_2 судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, в суммі 1600 грн. на користь ФОП ОСОБА_1

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач ПП «Октан - Плюс» звернулося з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 року, якою встановлено обставини, на які посилається позивач, була скасована судом касаційної інстанції. Крім того, апелянт зазначив, що договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачами у справі, був зареєстрований належним чином, в той час, як договір оренди, укладений між позивачем та ОСОБА_2 у 2010 році, належної реєстрації не пройшов, тому є нікчемним.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка, розташована на території Лозівської сільської ради, площею 4,820 га за кадастровим номером НОМЕР_2.

У 2010 році між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки та визначено, що його укладено на 10 років, пунктом 42 вказаного договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Зазначений договір було зареєстровано Відділом Держкомзему у Петропавлівському районі Дніпропетровської області 08.11.2011 року за номером НОМЕР_3, що підтверджується довідкою Управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 14.07.2016 № 12-64X0-63X6-16.

31.10.2015 року між ОСОБА_2 (орендодавцем) та ПП"Октан-Плюс" (орендарем) укладено договір оренди землі, на підставі якого орендодавець зобов"язався надати, а орендар - прийняти в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Лозівської сільської ради.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4.82га, кадастровий номер НОМЕР_1, нормативна грошова оцінка становить 112819грн.10коп. Згідно з п.п.7, 11 договір укладено на сім років. Земельна ділянка передається в оренду для вирощування сільськогосподарської продукції.

14.04.2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ПП"Октан-Плюс", договір оренди земельної ділянки від 31.10.2015 року, орендодавець ОСОБА_2, орендар - ПП"Октан-Плюс".

Звертаючись до суду з позовом, ФОП ОСОБА_1 посилався на недійсність договору оренди земельної ділянки від 31.10.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПП"Октан-Плюс", оскільки на момент його укладення був чинний та діяв договір оренди цієї ж земельної ділянки, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2010 році строком на 10 років.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та встановлення обставин, на які посилається позивач, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року у справі № 904/5316/16, у зв"язку з чим вони не потребують доведення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній станом на 08.11.2011р., відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ст.13 названого Закону договір оренди землі ? це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ст.18 Закону передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Ч.5 ст.126 Земельного кодексу України в редакції станом на 08.11.2011р. встановлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з п.3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону від 11.02.2010р. №1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності 16.03.2010р. до 01 січня 2013 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Порядок реєстрації договорів оренди землі було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009р. №1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі".

П.п.6, 7, 8 Порядку ведення Поземельної книги передбачено, що поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку, у тому числі, у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагенства. Поземельна книга в паперовому вигляді складається з аркушів, які формуються з використанням автоматизованої системи. До Поземельної книги в паперовому вигляді додаються всі документи, які стали підставою для внесення відомостей до неї. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів.

Відповідно до п.9 Порядку Поземельна книга вважається відкритою після зазначення кадастрового номера земельної ділянки і дати її відкриття на титулі Поземельної книги, що завіряється підписом посадової особи, скріпленим печаткою територіального органу Держземагенства.

Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно з п.10 Порядку відомості із зазначенням дати вносяться до розділів Поземельної книги у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства, яка має вищу освіту за спеціальністю "землевпорядкування та кадастр" і уповноважена в установленому Держземагентством порядку вести державний реєстр земель на рівні району, міста обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, м.Києва та Севастополя (далі - посадова особа). Записи до розділів Поземельної книги вносяться державною мовою розбірливо чорнилом чи кульковою ручкою синього або чорного кольору. На підтвердження кожного запису в Поземельній книзі формується з використанням автоматизованої системи аркуш Поземельної книги, який засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Не завірений підписом і не скріплений печаткою запис вважається недійсним.

Відповідно до п.4, 7, 8 Порядку ведення Книги записів остання відкривається та ведеться у паперовому вигляді територіальним органом Держземагенства. Відповідний том розділу Книги записів у паперовому вигляді вважається відкритим після зазначення дати відкриття на титулі такого тому, що завіряється підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Сторінки тому розділу Книги записів нумеруються, прошнуровуються та опечатуються, про що посадовою особою робиться відповідний запис на останній сторінці. Запис засвідчується підписом керівника територіального органу Держземагентства із зазначенням його прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою цього органу. Записи із зазначенням дати вносяться до розділів Книги записів у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства, яка має вищу освіту за спеціальністю "землевпорядкування та кадастр" і уповноважена в установленому Держземагентством порядку вести державний реєстр земель на рівні району, міста обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, мм. Києва та Севастополя (далі - посадова особа). Запис завіряється підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Не завірений зазначеним підписом та не скріплений печаткою запис вважається недійсним.

Згідно з п.11 Порядку дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

За приписами п.161 Порядку державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки.

Як вбачається з постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року у справі № 904/5316/16, під час розгляду апеляційної скарги ФОПОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2016р. було оглянуто поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та встановлено, що вона відкрита 08.11.2011р., запис про відкриття завірено ОСОБА_3 та скріплено печаткою управління Держкомзему у Дніпропетровській області; відомості, зазначені в розділах 1, 2, 3, 4 також завірені підписом цієї особи та скріплені печаткою.

Книга записів про державну реєстрацію договорів оренди відкрита 08.11.2011р., до Книги внесено запис №000053 від 08.11.2011р. про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ОСОБА_1. Записи завірені ОСОБА_3, скріплені печаткою управління та на виконання вимог п.7 Порядку ведення Книги записів засвідчені підписом виконуючого обов"язки керівника управління.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки від 2010 року містить відмітку про його реєстрацію відділом Держкомзему у Петропавлівському районі, про що у Державному реєстрі земель 08.11.2011р. вчинено запис за номером №00486.(т.1 а.с.7)

Відповідні відомості в договорі скріплені печаткою відділу.

На підставі наведених обставин Дніпропетровський апеляційний господарський суд у постанові від 16.11.2017 року у справі № 904/5316/16 прийшов до висновку, що державна реєстрація договору оренди землі, укладеного ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснена у відповідності з вимогами чинного на момент такої реєстрації законодавства, зокрема станом на 08.11.2011 року. Отже, вказаний договір є таким, що набрав чинності.

Частино 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведені вище обставини щодо чинності договору оренди земельної ділянки від 2010 рокувстановлені постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у постанові від 16.11.2017 року у справі № 904/5316/16, тому не потребують доказування.

Тобто укладання ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки з ПП "Октан-Плюс" у 2015 році за наявності чинного договору оренди цієї земельної ділянки від 2010 року, укладеного з ФОП ОСОБА_1, є неправомірним.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного правового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 31.10.2015 року між ОСОБА_2 та ПП"Октан-Плюс".

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду, на яку посилається позивач як на доказ встановлення обставин у справі, була скасована судом касаційної інстанції, колегією суддів перевірені, однак не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки суд в рішенні не брав до уваги постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 у судовій справі № 904/5316/16 за позовом ПП «Октан-Плюс» до ФОП ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, так як вона скасована постановою ВГСУ від 11 липня 2017 року і справа №904/5316/16 направлена на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду. Суд у своєму рішенні керувався обставинами, встановленими постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року, яка є чинною.

Посилання апелянта на те, що договір оренди земельної ділянки від 2010 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не пройшов належну реєстрацію, спростовується матеріалами справи.

Однак, колегія суддів зазначає, що, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції не врахував, що нормами діючого законодавства не передбачено солідарне стягнення судових витрат.

Тому рішення суду в цій частині підлягає зміні із зазначенням, що судовий збір підлягає стягненню з ПП «Октан-Плюс» та ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 у сумі по 800 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375,376 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Октан-Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2018 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з приватного підприємства «Октан-Плюс», ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір по 800 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О.Каратаєва

І.Ю. Ткаченко