Справа № 185/9061/18
Провадження № 2/185/4440/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2019 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
за участю секретаря судового засідання Волошиної К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Донецької міської ради, в якій просить визнати за нею право власності на квартиру № 33, яка складається з двох кімнат, загальною площею 44,00 кв.м., в тому числі жилою площею 28,5 кв.м., розташовану у будинку № 19 по бульвару Шахтобудівельників в місті Донецьку, в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого 18 травня 2017 року.
Позов обґрунтовано тим, що 18 травня 2017 року помер чоловік позивача ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири № 33, розташованої в будинку № 19 по бульвару Шахтобудівельників в місті Донецьку. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповідав позивачу все належне йому на день смерті майно. Постановою нотаріуса від 15.08.2018 року № 703/02-31 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нотаріусу не надані всі документи, які підтверджують право власності спадкодавця ОСОБА_2 на вищевказану квартиру. У звязку із зазначеним позивач змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.
Позивач в судове засідання не зявилась. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28 липня 2017 року в місті Донецьку помер ОСОБА_2, у віці 74 років, про що Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис № 75 (а.с.12).
Померлий ОСОБА_2 був чоловіком позивача, що підтверджується копією дублікату свідоцтва про шлюб серії І-НО № 469486, виданого Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 761 (а.с.11).
З копії заповіту ОСОБА_2 від 09.09.2012 (а.с.87) вбачається, що останні заповів ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося.
Після смерті спадкодавця, позивач звернулась до приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 137/2017 до майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 18 травня 2017 року. Постановою від 15.08.2018 року № 703/02-31 нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру № 33 у багатоквартирному житловому будинку № 19 по бульвару Шахтобудівельників у місті Донецьку, тому що нотаріусу не надані всі відповідні документи для проведення державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.17).
Як вбачається з копії договору міни квартир від 28 серпня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № І-1291, у власність ОСОБА_2 перейшла квартира № 33, розташована у будинку № 19 по бульвару Шахтобудівельників в місті Донецьку (а.с.18).
Згідно реєстраційного свідоцтва Донецького міського бюро технічної інвентаризації від 22.09.1997 рокуАДРЕСА_1 домоволодіння № 19 по б. Шахтобудівельників зареєстровано за гр. ОСОБА_2 на праві особистої власності на підставі договору міни квартир від 28.08.1997, реєстраційний номер № 1-1291, про що зроблено запис в реєстрову книгу № 1/14дк-260 під реєстраційним № 180 (а.с.19).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиногореєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що відповідні реєстри не містять відомостей щодо квартири АДРЕСА_2 (а.с. 102).
Відповідно до ст.ст.1216,1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У звязку із тим, що Договір міни квартир від 28 серпня 1997 року був посвідчений нотаріусом 28.08.1997 року, умови та правові наслідки обміну нерухомого майна на час укладення вказаного договору міни квартир спадкодавцем регламентуються законодавством, діючим на той момент, а саме - Цивільним Кодексом УРСР 1963 року (у редакції, що діяла на час укладення договору).
Так, відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно ст.241 ЦК УРСР 1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.
Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР 1963 року до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.
Згідно ст.227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
На підставі вищевикладеного вбачається, що за життя ОСОБА_2 добросовісно набув право власності на квартиру, яка є предметом спадкування, зареєструвавши право власності на неї, в порядку, встановленому законом, який діяв на час укладення договору міни квартир.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на квартиру № 33, розташовану в будинку №19 по бульвару Шахтобудівельників в місті Донецьку в порядку спадкування за заповітом після її померлого чоловіка ОСОБА_2, є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12,13,81,89,259,265,280-283,304 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 33, яка складається з двох кімнат, загальною площею 44,00 кв.м., в тому числі жилою площею 28,5 кв.м., розташовану у будинку № 19 по бульвару Шахтобудівельників в місті Донецьку, в порядку спадкування за заповітом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого 18 травня 2017 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Суддя М. М. Перекопський