БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 512/371/18
Провадження № 2/497/68/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2019 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кравцової А.В.,
секретар судового засідання Бекметова Х.В.,
розглянувши за відсутністю сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
22.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, яким просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно їхньої спільної дитини малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджуючи, що відповідач, будучи батьком сина, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо його виховання та утримання, не цікавиться його життям, не проявляє ніякого батьківського піклування, та не надає будь-якої матеріальної допомоги для утримання дитини, хоча таку можливість має є військовослужбовцем за контрактом, отримує заробітну плату.

В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що відповідач відібрав в неї банківську картку, на яку була перерахована державна допомога на народження дитини в розмірі 12 тис. грн, і вона їх досі не отримала у зв`язку з тим, що в межах кримінальних проваджень щодо відповідача, на картку і дитячі гроші накладено арешт: відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння шахрайських дій, що підтверджується вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2017року, копію якого позивач додала до позову, і згідно якого ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.190ч.2 К України, на підставі ст.71 КК України цим вироком суд також врахував покарання, призначене йому ж вироком Малиновського районного суду м.Одеса від 20.05.2014 року, та було призначено покарання остаточно у виді 3-х років 6-и місяців позбавлення волі, проте ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.10.2017року ОСОБА_2 звільнений від відбування покарання з-під варти з зали суду на підставі ЗУ "Про амністію 2016 року"; при цьому суд врахував, що в засудженого на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. На пояснення позивач стверджує, що відповідачу потрібний статус батька для уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він, отримавши від неї її картку з "дитячими" коштами" і зникнувши, весь час після народження сина ОСОБА_4 не цікавився долею дитини, бачив його двічі в житті через три місяці після народження, та через сім місяців після народження, і опісля зникав у невідомому напрямку, крім того, після його останнього від`їзду в неї, позивача, народився від відповідача ще один син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого відповідач взагалі ніколи не бачив, не цікавиться ним, не допомагає утримувати і стосовно якого батьківства не встановлював і не пропонував, навіть не знає його день народження.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, відповідач надіслав суду у заяву про розгляд справи за його відсутністю та про надання згоди на позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи також надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, надавши суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини:

у сторін, що перебували, на твердження позивача, у фактичних шлюбних стосунках, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася спільна дитина ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , а/з№01), батьківство стосовно якого встановлено відповідачем, який і вказаний у свідоцтві про народження дитини батьком (а.с.9);

згідно висновку органу опіки та піклування Окнянської районної державної адміністрації Одеської області №14.1-20/454 від 20.12.2018 року, де тимчасово проживає позивач з дітьми, батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо від дитини, в АДРЕСА_1 , що підтверджується адресною довідкою, отриманою судом; зі слів матері дитини позивача, відповідач є батьком сина ОСОБА_4 , проте не провідує дитину, участь в його вихованні та утриманні не бере;

згідно розрахунку заборгованості за аліментами Головного державного виконавця Савранського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області (де раніше, до недавнього часу проживав відповідач), встановлена заборгованість відповідача за аліментами, яка станом на 01.04.2018 року становить 32250 грн. за виконавчим листом №506/409/16-ц від 21.01.2017року, тому доцільно вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав (а.с.23);

відповідно довідки про склад сім`ї від 16.04.2018 року ВК Маяківської сільської ради Одеської області, позивач ОСОБА_1 зареєстрована і проживає у АДРЕСА_2 , до складу її сім`ї входять: батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , брат ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сестра ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.21);

відповідно до характеристики голови Маяківської сільської ради Окнянського району Одеської області від 07.05.2018 року за №643, ОСОБА_1 , характеризується дуже позитивно, зарекомендувала себе, як порядна та чесна людина, виховує двоє неповнолітніх дітей (а.с.24).

В силу п.2ч.1ст.164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.

Так, гл.13 СК України встановлені особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей, серед яких: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141); Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150), право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст.152), той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні (ст.157).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від сина, дитина проживає зі своєю матір`ю позивачем, за місцем її проживання, батько з дитиною не спілкується, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться його здоров`ям та життям, має заборгованість зі сплати аліментів, неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері - позивача, яка несе усі витрати з його виховання, матеріального забезпечення.

Орган опіки та піклування Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав його батька ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , про що було надано відповідний висновок.

Відповідач, крім того, надав суду письмову заяву зі згодою щодо позбавлення його батьківських прав, просив задовольнити вимоги позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо порушує свої зобов`язання, закріплені статтею 51 Конституції України від 28 червня 1996року, згідно якої «Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття», та закріплене у ст.180 Сімейного Кодексу України таке ж саме положення.

В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення.

Ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27 вересня 1991 року, регламентовано, що Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, що відповідають за неї за законом і з цією метою вживають усі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001року №2402 регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону регламентовано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтями 12, 15 вищеназваного Закону зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, що проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, дитина також має право спілкуватися з батьком, що проживає окремо.

В результаті розгляду наданих суду відомостей та доказів, що містяться в матеріалах даної цивільної справи, судом достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків з виховання сина малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ухиляється від спілкування з ним, не бере участі в його вихованні і не бажає цього, не піклується про його матеріальне забезпечення та духовний і освітній розвиток.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов, поданий позивачем в інтересах майнових та немайнових прав дитини є обґрунтованим, а тому вимога про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.62,124 Конституції України, ст.ст.141, 150, 164, 165, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, 2-14, 76-81, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 273,352,354-356 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Окнянської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав задовольнити в повному обсязі.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відносно його сина ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надіслати, на підставі вимог ч.5ст.164 СК України, відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання даним рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене зацікавленими особами до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або отримання його копії. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 10.01.2019 року.

Суддя А.В. Кравцова