Справа № 337/67/18
Провадження №2/337/32/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Бессарабової Т.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом, який мотивує тим, що 21.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №Р21.210.71475, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 14000,00грн. зі сплатою 1,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Графіком щомісячних платежів. Однак, відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 17.11.2016 року утворилась заборгованість в загальній сумі 14494,08 грн.

17.11.2016 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 17/11-1, відповідно до якого до ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» перейшло право вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором.

28.02.2017 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке в подальшому змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», було укладено договір факторингу №28/02-1, відповідно до якого ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» набуло право вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним договором. Станом на 28.02.2017 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становила 13734,08 грн., яка складалась із заборгованості за тілом кредиту 12853,48 грн., заборгованості за відсотками та комісіями 880,6 грн.

Після відступлення права вимоги відповідачка здійснила погашення кредиту на загальну суму 6840 грн., останній платіж здійснено 15.12.2017 року Станом на 19.12.2017 року заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 6894,08 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту.

Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року в розмірі 6894,08 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

01.06.2018 року до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала повністю та зазначила, що позивачем не надано доказів невиконання нею умов кредитного договору, вона повністю повернула отримані кредитні кошти і боргу перед Банком немає. На підтвердження позовних вимог позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру заборгованості, розрахунку боргу в помісячному розрізі. Проценти за користування грошовими коштами не мають сплачуватися позивачу внаслідок не доведення ним факту невиконання умов кредитного договору. Крім того, позивачем не доведено факту виконання кредитором своїх зобовязань за кредитним договором видачу кредитних коштів, оскільки ним не надано оригіналу кредитного договору та заяви про видачу банком кредитних коштів. Також вважає нарахування банком комісії за управління кредитом незаконним, бо воно суперечить положенням ЗУ «Про захист прав споживачів». Вказана комісія не є діяльністю Банку з надання Позичальнику визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, тобто послугою. Тому умова договору, яка передбачає здійснення будь-яких платежів, які не є послугою у визначенні вказаного закону, є нікчемною. Просить в позові відмовити.

09.07.2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому зазначено, що доводи відповідачки є безпідставними та спростовуються наданою ним випискою з банківського особового рахунку №1475, копіями видаткових (меморіальних) касових ордерів, які є первинними бухгалтерськими документами, а також розрахунком заборгованості, обовязкова форма для якого законом не визначена. Наявність договірних відносин між сторонами підтверджується належним чином засвідченою копію кредитного договору, оригінал перебуває у володінні позивача і може бути предявлений суду на вимогу учасника справи. Щодо процентів та комісії за обслуговування кредиту, то їх сплата передбачена п.1.3, 1.4 кредитного договору. Підписавши кредитний договір, відповідачка погодилась з його умовами.

01.11.2018 року до суду надійшла заява позивача - ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» про відмову від частини позовних вимог, а саме в частині стягнення заборгованості в сумі 760 грн., які сплачені відповідачкою добровільно 09.10.2018 року У звязку з цим станом на 01.11.2018 року заборгованість відповідачки становить 6134,08 грн., яку він і просить стягнути.

Ухвалою суду від 22.03.2019 року закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 760 грн.

В судове засідання представник позивача не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача за наявними у справі доказами.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві, просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Письмовий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

Судом встановлено, що 21.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №Р21.210.71475, відповідно до якого Банк надав відповідачці в кредит грошові кошти у розмірі 14000 грн. строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99% річних від залишкової суми кредиту та плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 3,25% від початкової суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Графіком щомісячних платежів (а.с.6-8).

Відповідно до вимог ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.1.2 кредитного договору датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок та для оплати за реквізитами (в т.ч. на погашення згідно кредитного договору 1)№138829 від 20.04.2015р., рахунок №9100, сума 8318,35грн., 2) №GP-7429562 від 13.02.2015р., рахунок №2067, сума 1668,00грн).

Згідно з копію меморіального ордеру №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року Банк перерахував на особовий рахунок відповідачки №1475 кредитні кошти в сумі 14000грн. (а.с.9).

Згідно з копіями меморіальних ордерів №Р21.210.71 від 21.09.2015 року Банк перерахував з особового рахунку відповідачки №1475 на її ж особові рахунки №9100 та №2067 грошові кошти відповідно в сумі 8318,35грн. та 1668,00грн. на погашення кредитної заборгованості відповідно за договорами №138829 від 20.04.2015 року та №GP-7429562 від 13.02.2015 року (а.с.103-104).

Залишок коштів в сумі 1728,3 грн. був перерахований банком на поточний рахунок відповідачки №5049 (а.с.105), частина з яких в сумі 1628,3 грн. видана відповідачці готівкою через касу банку (а.с.106), 100 грн. сплачена комісія за кредитним договором (а.с.107).

Згідно з п.1.7 кредитного договору позичальник надає свою згоду банку на укладання за рахунок позичальника як страхувальника договору добровільного страхування життя. Цим договором позичальник доручає та дає розпорядження банку переказати в безготівковій формі кредитні кошти страховику частині суми страхового платежу.

Такий договір страхування життя №Р21.210.71475 було укладено 21.09.2015 року (а.с.100), страховий платіж в розмірі 2285,35 грн. було перераховано Банком від імені відповідачки на користь страховика згідно з меморіальним ордером №Р21.210.71 від 21.09.2015 року(а.с.102).

Пунктом 2.1 кредитного договору обумовлено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 21 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних платежів, який визначений в п.6.1 кредитного договору. Платежі здійснюються на транзитний рахунок №1475, з якого проводиться погашення заборгованості за договором. Загальний щомісячний платіж становить 758,67 грн. (а.с.6-8)

Згідно з випискою з банківського рахунку № 1475, відкритого на імя відповідачки ОСОБА_2, та розрахунку заборгованості остання здійснювала погашення кредиту нерегулярно, станом на 19.12.2017 року заборгованість склала 6894,08 грн. (а.с.10-11, 97-98).

Згідно з заявою позивача про відмову від частини позовних вимог, яка задоволена судом, 09.10.2018 року відповідачка добровільно сплатила заборгованість в сумі 760 грн., у звязку з чим станом на 01.11.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 6134,08 грн. (а.с.119).

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Судом встановлено, що 17.11.2016 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 17/11-1, відповідно до якого до ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року (а.с. 13, 37-43).

28.02.2017 року між ТОВ «ФАТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке в подальшому змінило найменування на ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», було укладено договір факторингу №28/02-1, відповідно до якого ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року(а.с.14-29).

13.11.2017 року на адресу відповідачки ОСОБА_2 позивач ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» направив вимогу про усунення порушень кредитних зобовязань, повідомивши одночасно про набуття ним права вимоги за договором факторингу (а.с. 30-31, 34-36).

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозвязку, суд вважає встановленим та доведеним, що ПАТ «Ідея Банк»» та відповідачка ОСОБА_4, діючи вільно, на власний розсуд, узгодивши усі істотні умови, уклали кредитний договір №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року. Вказаний договір оформлений письмовим документом, підписаний сторонами, як того вимагають ст. 207, 1055 ЦК України.

При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання.

Як встановлено судом, Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредит у розмірі та порядку, визначеному договором, а саме частину коштів перерахував на погашення кредитної заборгованості відповідачки за іншими кредитними договорами, частину видав готівкою через касу Банку, частину перерахував як страховий платіж за договором страхування життя. Ці обставини підтверджуються текстом кредитного договору, договору страхування життя, а також меморіальними ордерами, заявою про видачу готівкових коштів, копії яких надані суду позивачем і які суд вважає належними, допустимими доказами. Підстав вважати вказані докази недостовірними у суду немає, тому суд приймає їх при ухваленні цього судового рішення.

Вказані докази повністю спростовують доводи відповідачки та її представника про недоведеність позивачем факту видачі їй кредитних коштів.

Також суд вважає безпідставними доводи відповідачки та її представника про повне виконання нею зобовязань щодо повернення кредиту, недоведеність позивачем факту наявності заборгованості та її розмір.

Такі доводи повністю спростовуються розрахунком заборгованості та випискою з банківського рахунку, наданими позивачем. Вказані документи є повними, чіткими, обєктивними, узгоджується з умовами кредитного договору. Відомості, що містяться в помісячному розрахунку заборгованості, повністю узгоджуються з відомостями виписки з банківського рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом. Жодних обставин, які б свідчили про недостовірність, невідповідність цих відомостей, судом не встановлено.

Суд вважає зазначені документи належними та допустимими доказами, які в достатній мірі підтверджують, що відповідачка ОСОБА_4 порушила умови укладеного кредитного договору, належним чином не виконала свого зобовязання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, вносила платежі в меншому розмірі та несвоєчасно, у звязку з чим утворилась заборгованість, розмір якої також підтверджується зазначеними вище доказами.

В той же час, відповідачка та її представник, заперечуючи факт наявності заборгованості і її розмір, належних та допустимих доказів на його підтвердження суду не надали.

Таким чином, стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за кредитним договором №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року станом на 01.11.2018 року(в межах заявлених вимог) в сумі 6134,08 грн.

При цьому, суд враховує, що право позивача ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» вимагати стягнення зазначеної заборгованості на свою користь підтверджується договорами факторингу №17/11-1 від 17.11.2016 року та №28/02-1 від 28.02.2017 року з додатками, копії яких містяться в матеріалах справи і які суд також вважає належними, допустимими, достовірними доказами у цій справі.

При ухваленні цього рішення суд не бере до уваги доводи відповідачки та її представника щодо нікчемності умов кредитного договору, якими встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, і відповідно безпідставність її сплати відповідачкою.

Так, згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Як вже зазначалось, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Склад, розмір, база нарахування, порядок внесення плати за кредитом (процентів), її окремих частин та інші можливі умови про ціну кредитного договору встановлюються за домовленістю сторін (ст.536,632,1054,1056-1 ЦК України).

Згідно з п.1.3,1.4 кредитного договору №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року сторони погодили, що до складу плати (ціни) за кредитним договором входять проценти в розмірі 1,99% річних від залишкової суми кредиту та плата за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 3,25% від початкової суми кредиту.

Виходячи з вказаного, суд вважає, що проценти за користування кредитними коштами та плата за обслуговування кредитної заборгованості є видами плати (ціни) за зазначеним кредитним договором. Вказана плата, її розмір закріплені в кредитному договору, який відповідачка підписала без зауважень, чим підтвердила свою згоду з такими умовами.

В даному випадку у суду немає підстав вважати таку плату не повязаною з наданням послуги споживчого кредитування, у звязку з чим положення ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо нікчемності відповідних положень кредитного договору застосуванню не підлягають.

На підставі викладеного, позов ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року в сумі 6134,08 грн. слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно о ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позов ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» судом задоволений, сплачений позивачем за подання даного позову судовий збір в сумі 1600 грн. підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2

Разом з тим, судом встановлено та підтверджено належними доказами (а.с.88) відповідачка ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, у звязку з чим звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, сплачені позивачем при поданні даного позову до суду судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, м. Запоріжжя, бул. Будівельників, б.10 кв.42), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС»(, місце знаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.23-б), заборгованість за кредитним договором №Р21.210.71475 від 21.09.2015 року в розмірі 6134(шість тисяч сто тридцять чотири) грн. 08 коп.

В іншій частині відмовити.

Сплачені позивачем судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Хортицькому районі м. Запоріжжя Запорізької області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС»(, місце знаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.23-б) судовий збір в сумі 1600(одна тисяча шістсот) грн., сплачений згідно з платіжним дорученням №26 від 22.12.2017р., оригінал якого зберігається в матеріалах цивільної справи 2/337/32/2019 (ЄУН 337/67/18).

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 29.03.2019 року.

Суддя: