Справа номер 469/1516/18
Провадження номер 22-ц/812/646/19 Головуючий суду першої інстанції - Гапоненко Н.О.
Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

за участі заявника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року, постановлену о 14 год.55 хв. під головуванням судді Гапоненко Н.О. в приміщенні суду в смт.Березанка Миколаївської області, за заявою ОСОБА_3 про забезпечення доказів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення доказів, яку обґрунтовував наступним.

Заявнику на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,3 га, а на праві постійного користування земельна ділянка площею 44,57 га, які розташовані на території Данилівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, та мають сільськогосподарське призначення. 13 травня 2013 року ОСОБА_3 уклав з ФГ «Матриця» договір оренди вказаних земельних ділянок строком до 13 травня 2014 року, який був продовжений до 01 вересня 2015 року. За вказаний період фермерське господарство сплачувало орендну плату заявнику.

Однак, після закінчення строку договору оренди ФГ «Матриця» уклало з Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області договір №199 про внесення плати за фактичне землекористування суб'єктом господарювання з 26 жовтня 2015 року.

Отже, в період з 01 вересня 2015 р. по 01 вересня 2016 р. ФГ «Матриця» продовжувало користуватись належними заявнику земельними ділянками, обробляти їх, збирати врожай, реалізовувати його та отримувати за це грошові кошти.

ОСОБА_3 зазначав, що підставою укладання вищезазначеного договору між заінтересованим особами слугувало розпорядження Березанської РДА №551 від 15 червня 2004 року щодо припинення права ОСОБА_3 стосовно постійного користування земельною ділянкою площею 44,57 га, яке скасоване рішенням суду.

Посилаючись на порушення договором між заінтересованими особами його права власності та постійного користування земельними ділянками щодо можливості вільного безперешкодного володіння та користування ними та отримання доходів від їх використання, неможливість проведення до подання позову розрахунку розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, заявник просив витребувати у ФГ «Матриця» оригінали звітів про оброблені посівні площі у період з 2013 по 2016 роки із зазначенням врожайності.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити судове рішення про задоволення його заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч.1-3 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. №284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», на яку як на підставу майбутнього позову посилається позивач, розміри збитків визначаються комісіями, створеними районними державними адміністраціями.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що він не навів обставин можливої втрати зазначених ним доказів або неможливості чи утруднення їх подання чи збирання згодом, а також наявності оригіналів вказаних доказів у зацікавленої особи, а не у відповідного державного органу, куди звіти подаються.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3, оскільки зазначені ним обґрунтування необхідності задоволення його заяви про забезпечення доказів не свідчать про наявність підстав, передбачених законом для забезпечення доказів.

Висновок суду, викладений у оскаржуваній ухвалі, відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.