ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 637/866/16

Провадження № 22-ц/818/703/19

17 січня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Семенівська сільська рада Шевченківського району Харківської області,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2018 року (суддя - Стеганцов С.М.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про встановлення факту належності правовстановлючого документу та визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд встановити факт, що заповіт, складений ОСОБА_2 17 липня 2008 року, посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Шевченківского району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 63, на ім'я ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_1, належить йому - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає в АДРЕСА_2, а також просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,3195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с. Семенівка Шевченківського району Харківської області відповідно розпорядження Шевченківської райдержадміністрації, а також згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 залишив заповіт, складений 01.07.2008 року та посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яким на випадок своєї смерті заповідав ОСОБА_1 приватизовану земельну ділянку розміром 5,3195 га, призначену для товарного сільськогосподарського виробництва, при цьому помилково зазначено ім'я спадкоємця «ОСОБА_1» замість правильного «ОСОБА_1».

Про наявність заповіту позивач дізнався з ухвали Шевченківського районного суду Харківської області та інших документів у справі № 637/328/18 за позовом ОСОБА_4 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Справа була розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 03.10.2018 року в задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що довгий час вони з дядьком ОСОБА_2 не спілкувалися, тому складаючи заповіт йому не було відомо місце реєстрації спадкоємця ОСОБА_1

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.10.2011 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.7). До дня своєї смерті ОСОБА_5 був зареєстрованим та постійно проживав за адресою : АДРЕСА_3; склад сім'ї: ОСОБА_6 (співмешканка); ОСОБА_4 (племінниця ОСОБА_6.); ОСОБА_7 (не родич), що підтверджується копією довідки Семенівської сільської ради № 176 від 28.03.2016 року (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,3195 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в с. Семенівка Шевченківського району Харківської області відповідно розпорядження Шевченківської райдержадміністрації від 10.12.2002 року № 255, а також згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 13.05.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 359 (а.с.13).

За життя спадкодавець ОСОБА_2 залишив заповіт, складений 17 липня 2008 року та посвідчений секретарем Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, яким на випадок своєї смерті заповідав племіннику - ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 5,3195 га, призначену для товарного сільськогосподарського виробництва відповідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2.

Згідно копії свідоцтва про народження позивача - ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 12.08.1969 року його батьками вказані «ОСОБА_8» та «ОСОБА_9» (а.с.16).

Згідно копії свідоцтва про народження матері позивача, де прізвище її зазначено як «ОСОБА_9» серії НОМЕР_1 від 31.10.1968 року її батьками вказані «ОСОБА_10» та «ОСОБА_11» (а.с.17).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру щодо померлого ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року після його смерті залишився заповіт, посвідчений Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області 17 липня 2008 року (а.с.36-39).

Вказаним заповітом спадкодавець ОСОБА_2 заповідав приватизовану земельну ділянку для товарного сільгоспвиробництва племіннику ОСОБА_1, який проживає в АДРЕСА_1

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Частиною 1 та 2 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України).

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце і час відкриття спадщини; наявність чи відсутність заповіту спадкодавця; коло спадкоємців, які мають право на спадщину за заповітом чи за законом у порядку черговості; коло спадкоємців, які у передбачений законом спосіб прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця, тощо.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 05.04.2018 року було відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_4 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України встановлено, що сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України в ред. 2004 р.), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Проте, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, не з'ясував усіх обставин справи та не обговорив питання про необхідність залучення до участі у справі в якості співвідповідачів співмешканців спадкодавця з оформленням цієї процесуальної дії відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України, що має значення для правильного вирішення цього спору.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

На стадії апеляційного розгляду апеляційний суд позбавлений права відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України залучати осіб до участі у розгляді справи і не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову з інших підстав.

Вказане не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду з окремим позовом, визначивши коло належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2018 року - скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області про встановлення факту належності правовстановлючого документу та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко