КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5824/2019 Головуючий у 1 інстанції - Шум Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Правника ОлександраПетровича на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Не погоджуючись із ухвалою суду, директор ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Правник О.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала постановлена судом з порушенням вимог, встановлених ст. 27 ЦПК України.

Зокрема вказує, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку, що даний позов підсудний Святошинському районному суду м. Києва, оскільки державний реєстратор, рішення якого оскаржується, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Також зазначає, що у даній справі оскаржуються виключно дії державного реєстратора щодо прийняття ним рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а відтак, даний спір має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку із тим, що враховуючи ряд об'єктивних обставин, Товариство не може забезпечити явку представника для участі в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки апелянт не послався на поважність причин неявки в судове засідання, він належним чином повідомлений , неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження в справі, суд виходив із положень ст. 30 ЦПК України, визначивши, що позов підсудний Святошинському районному суду м. Києва.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»;

- визнати протиправним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

За загальним правилом ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, частиною 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До виключної підсудності належать зокрема позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна тощо.

Отже, за наявності в позові вимог, що виникли з приводу нерухомого майна, визначальним для визначення підсудності справи на час розгляду цього питання були положення ч. 1 ст. 30 (виключна підсудність) ЦПК України, за якими позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом встановлено, що предметом позову є визнання недійсним рішення, скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, спір виник з приводу нерухомого майна, що знаходиться в межах адміністративно територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України про підсудність позову за місцезнаходженням відповідача є безпідставними, оскільки до вказаного позову застосовуються не загальні правила підсудності, а правила виключної підсудності.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст..4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Частина 3 статті 19 КАС України Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Спір між сторонами виник з приводу порушення права власності позивача на квартиру внаслідок дій ТОВ « ФК «Довіра та гарантія» і державного реєстратора щодо реєстрації такого права за цим товариством, а тому цей спір є приватно-правовим, який повинен бути розглянутий у порядку цивільного судочинства.

Такий же висновок зробив Верховний суд у Постанові по справі № 823/2042/16 від 4 вересня 2018 року.

Велика Палата пояснила, що скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

За таких обставин, суддею першої інстанції було дотримано норми процесуального права, а тому колегія суддів прийшла до висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегіясуддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» Правника Олександра Петровича залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :