Справа № 444/796/19
Провадження № 2-о/444/48/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.,

з участю заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1,заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, яку мотивує тим, що її брат, ОСОБА_2, з 10.04.2016 року по теперішній час вчиняє конфлікти на подвірї, де проживає вона із матірю ОСОБА_3, що призводить до погіршення стану їх здоровя.

Стверджує, що ОСОБА_2 вчиняє психологічно-емоційний тиск, моральні образи і приниження, вживає нецензурні слова, а також погрожує вбити її у звязку із чим в неї виникає емоційна нервова нестабільність, депресивний стан, погіршення памяті, а тому позбавлена можливості нормальних умов життя, змушена витрачати великі кошти на лікування.

Вказує, що з 05.02.2019 року вона не може спокійно проживати вдома, оскільки ОСОБА_2 вчинив скандал, вдарив її по голові.

Заявник зазначає, що вона викликала працівників поліції на допомогу, зверталася за допомогою в центр по запобіганню домашньому насильству. У звязку із ситуацією, що виникла, вона із матірю не проживають вдома, а в родичів.

В той же час стверджує, що ОСОБА_2 проживає за тією ж самою адресою, а саме с. Воля- Висоцька, вул. Петрова, 69, Жовківського району Львівської області, що і вона з матірю, оскільки перебудував приміщення літньої кухні.

Звертає увагу, що 12 квітня 2019 року суд постановив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У звязку із наведеним просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 з визначенням наступних тимчасових обмежень щодо його прав відносно неї, а саме про заборону ОСОБА_2, жителю: с. Воля-Висоцька, вул. Петрова, 69, Жовківського району Львівської області на 3 (три) місяці наближатися на відстань 100 м до місця її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, які наведені у заяві, просять такі задовольнити.

Заінтересована особа в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, пояснивши, що за цією ж адресою, а саме с. Воля-Висоцька, вул. Петрова, 69, Жовківського району Львівської області проживає разом із своєю сімєю, не має іншого місця проживання.

Зазначив, що викладене у заяві ОСОБА_1 є надуманим, нічим не підтверджується.

Заслухавши думку учасників, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

В судовому засіданні зясовано, що сторони є братом та сестрою і як заявник, так і заінтересована особа зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зокрема, факт реєстрації та проживання за вищевказаною адресою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, підтверджується довідкою № 215, яка видана Воле-Висоцькою сільською радою Жовківського району Львівської області.

Даною довідкою також стверджується, що у склад його сімї входить дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З копії будинкової книги вбачається, що за цією ж адресою зареєстровані ОСОБА_3 та заявник ОСОБА_1.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Заявник обгрунтовує необхідність видачі обмежувального припису заподіяним домашнім насильством, а також створенням нестерпним умов проживання ОСОБА_2, незважаючи на те, що вона хворіє.

В той же час заявником на підтвердження своїх слів не подано жодного доказу, в тому числі і постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак суду відомо про дану справу та вказану постанову, оскільки така прийнята суддею Жовківського районного суду Львівської області Зеліском Р. Й.

Факт складення протоколу щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення підиверджується і листом Жовківського відділення поліції Камянка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області № 1976/01/52-19 від 07.03.2019 року.

В той же час суд вважає, що сам факт звернення заявника ОСОБА_1 в поліцію із заявами та відповідні листи-відповіді, які долучені нею до справи, не свідчить ще про систематичність вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, оскільки суду не надано процесуальних документів, які б набрали законної сили, та свідчили б про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності чи систематичне притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Слова заявника про заподіяння тілесних ушкодження, а саме від удару в голову, також не підтверджені жодним доказом, не встановлені жодним рішенням суду.

Крім того суд звертає увагу, що і заінтересована особа звертався в поліції із заявою про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1.

Суд бере до уваги, що з пояснень ОСОБА_2, як із пояснень заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні вбачається, що вони обоє проживають за однією адресою, на одному і тому ж подвірї. Іншого місця проживання у ОСОБА_2 немає.

Крім того суд враховує, що із ОСОБА_2 зареєстрована та проживає його малолітня донька.

Видача обмежувального припису позбавить заінтересовану особу місця проживання, унеможливить спільне проживання із рідною дочкою.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечувала щодо будівництва на присадибній земельній ділянці її матері ОСОБА_2.

Оцінюючи всі ризики в сукупності, а саме вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку, що немає достатньо підстав для видачі обмежувального припису, видача такого буде неспівмірною із тим правопорушенням, яке вчинено ОСОБА_2.

Видача обмежувального припису про заборону наближення на 100 м ОСОБА_2 до місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавить його можливості спілкування із рідною дочкою.

В конфліктій ситуації, яка виникла між заявником та заінтересованою особою, під час якої вчинено домашнє насильство ОСОБА_2, судом надано належну правову оцінку та постановлено накласти стягнення на ОСОБА_2

Ч. 1, 2 статті 350-6 ЦПК України встановлено що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно між заявником та заінтересованою особою виникли неприязні відносини.

Однак заявником не надано доказів того, що заінтересована особа чинить систематично домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у звязку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, тобто не виконано вимог, які передбачені ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Не знайдено таких доказів судом і під час розгляду та вирішення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 з визначенням наступних тимчасових обмежень щодо його прав відносно неї, ОСОБА_1, а саме про заборону ОСОБА_2, жителю: с. Воля-Висоцька, вул. Петрова, 69, Жовківського району Львівської області на 3 (три) місяці наближатися на відстань 100 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: с. Воля-Висоцька, вул. Петрова, 69, Жовківського району Львівської області.

Керуючись ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 з визначенням наступних тимчасових обмежень щодо його прав відносно ОСОБА_1, а саме про заборону ОСОБА_2, жителю: с. Воля-Висоцька, вул. Петрова, 69, Жовківського району Львівської області на 3 (три) місяці наближатися на відстань 100 м до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: с. Воля-Висоцька, вул. Петрова, 69, Жовківського району Львівської області- відмовити.

Судові витрати, повязані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.