Справа № 462/6330/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Залізничний районний суд міста Львові у складі :

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Колобич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач у жовні 2018 року звернувся з позовом в суд про стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 18000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, щослідчим в особливо важливих справах СВ прокуратури Львівської області - ОСОБА_4 ведеться досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000100 від 07.06.2018р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.3 ст.296 КК України, де він до цього часу навіть не є потерпілим, хоча йому завдана значна матеріальна та моральна шкода, чим грубо порушено ч.2 ст.55 КПК України та Постанову Пленуму ВСУ від 02.07.2004р. №13.Уже понад 4 місяці триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні слідчим ОСОБА_4, що вже є протиправним та грубо порушуються його права як потерпілого та не проводяться усі необхідні слідчі дії. Так, слідчий не допитав його, у якості потерпілого, що є грубим порушенням п.6 ч.1 ст.56 КПК України, не вручив йому пам'ятки про процесуальні права та обов'язки потерпілого, не провів перехресний допит його та судді апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5, не витребував записів з камер відеоспостереження апеляційного суду Львівської області, він не отримував жодної повістки від слідчого про виклик на допит 31.08.2018 р., тому покликання на це слідчого у постанові є голослівним, нічим не підтвердженим, йому не поступало жодного телефонного дзвінка від слідчого, в тексті постанови слідчий не розглянув скоєння злочину щодо нього суддею апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 за ст.ст.364, 365 КК України, в діях судді ОСОБА_5 слідчий не вбачав особливої зухвалості, виняткового цинізму, що є безпідставним, оскільки суддя ОСОБА_5 будучи в суддівській мантії, при ордену судді на фоні прапора України кидав у нього ЦПК України та блокнотом-записником судді ОСОБА_6, не провів інших необхідних слідчих дій. 31.08.2018р. слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000100 від 07.06.2018р, за ніби то відсутністю складу кримінального правопорушення. 14.09.2018р. Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/6845/18 було винесено ухвалу про скасування постанови слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури Львівської області - ОСОБА_4 від 31.08.2018 р. та поновлено досудове розслідування. Суд дійшов висновку: «Слідчий суддя зазначає, що такі висновки слідчого є передчасними, оскільки, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, яка знаходиться в матеріалах справи, слідчим не допитано у даному кримінальному провадженні ОСОБА_1, а відтак не має можливості встановити істину у кримінальному провадженні». Вбачає в діях слідчого ОСОБА_4 зловживання владою, службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. Незаконними, протиправними діями слідчого ОСОБА_4 йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну, через повну бездіяльність слідчого, його умисел на закриття кримінального провадження за ніби то відсутністю ознак кримінального правопорушення, систематичне, умисне не визнання його потерпілим, що негативно вплинуло на звичний ритм його життя. Розмір моральної шкоди він оцінює у сумі - 18000 грн. із розрахунку розміру двох середньомісячних заробітних плат в Україні. Таким чином, повна бездіяльність, протиправність дій слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000100 від 07.062018 р. доведена та встановлена судом, що не потребує додаткового доказування.

Позивач в судове засідання не з'явився, але подав заяву, в якій позов підтримує у повному обсязі, просить такий задовольнити та розглядати справу без його участі, що суд вважає за можливе.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. 12.11.2018 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову за безпідстаністю вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст. 77 ЦПК України).

Частиною 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить й відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1176 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено, постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 від 31.08.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000100 від 07.06.2018 року скасовано. Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000100 від 07.06.2018 року направлено до СВ Прокуратури Львівської області для продовження досудового розслідування (а.с. 5).

Зі змісту вищезазначеної ухвали суду вбачається, що у постанові про закриття кримінального провадження від 31.08.2018 року слідчий ОСОБА_4 зазначив, що ним досліджено заяву ОСОБА_1, однак не виявилось за можливе допитати останнього, оскільки ОСОБА_1 відмовився від дачі показань та на подальші виклики не з"являється. На підставі зібраних доказів слідчий дійшов висновку про закриття вищевказаного кримінального провадження у зв"язку з відсутністю в діях судді Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 296 КК України. Як зазначив суд в ухвалі, такі висновки слідчого ОСОБА_4 є передчасними, оскільки як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не допитано у даному кримінальному провадженні ОСОБА_1, а відтак не має можливості встановити істину у кримінальному провадженні.

Таким чином, позивач пов'язує заподіяння йому зазначеної у позовній заяві моральної шкоди із тим, що, на його думку, слідчий ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, оскільки вбачає в його діях зловживання владою, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 Вважає, що протиправні дії/бездіяльність слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 підтверджується його процесуальним рішенням про закриття кримінального провадження, яке в подальшому скасоване Галицьким районним судом м.Львова.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження вищевказаних обставин та документально не підтверджено вчинення органами досудового розслідування відносно нього протиправних дій, внаслідок яких йому завдано шкоди, а та обставина, що процесуальне рішення слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в подальшому скасовано судом не може бути безумовною підставою для визнання його позовних вимог обґрунтованими.

Крім того, процесуальне рішення, на яке посилався позивач, розцінене ним як незаконна дія є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю осіб, уповноважених на здійснення функцій органу досудового розслідування.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні ст. 1176 ЦК України, оскільки не підтверджує порушення прав позивача.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 641/2328/17, що відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також, позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу Прокуратури Львівської області ОСОБА_4 моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому шкоди діями відповідача. За таких обставин в задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: