ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 661/312/14-ц
Номер провадження: 22-ц/819/413/19
У Х В А Л А

15 січня 2019 року м.Херсон

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Майданік В.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Думанського Романа Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 липня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 липня 2014 року у цій справі позов був задоволений. Суд вирішив:

--- стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Генеральною кредитною угодою № 010/03-022/052 від 28.09.2007 року та укладеними в її рамках кредитними договорами № 010/42-0-1/386 від 20.06.2011 року, № 010/42-0-1/387 від 20.06.2011 року, №010/42-0-2/462 від 16.02.2012 року у розмірі 10702269,14грн, що складається з:

7963463,79грн - заборгованості за кредитом;

2390821,56грн - заборгованості по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитом;

138957,63грн - пені за несвоєчасну сплату кредиту;

85795,26грн - пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом;

123230,90грн - штрафи.

--- стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3441,00грн, у рівних частинах з кожного.

Відповідно до вказаного рішення заборгованість стягнуто за укладеною між банком та відповідачем ФОП ОСОБА_5 Генеральною кредитною угодою, а також додатковими угодами, а також за укладеним з відповідачем ОСОБА_6 договором поруки.

На вказане рішення адвокат Думанський Роман Вікторович, діючий від імені ОСОБА_3, подав 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення, скасувати його в частині стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитом після 18.07.2013 року за кредитними договорами, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/03-022/052 від 28.09.2007 року та укладеними в її рамках кредитними договорами № 010/42-0-1/386 від 20.06.2011 року, № 010/42-0-1/387 від 20.06.2011 року, №010/42-0-2/462 від 16.02.2012 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. Своє прохання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення скаржник обґрунтував тим, що ознайомився з оскаржуваним рішенням лише 24.09.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в прийнятті вказаної апеляційної скарги слід відмовити на наступній підставі.

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Скаржником не доведено вирішення судом питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Перш за все слід відзначити, що це вже четверта за рахунком апеляційна скарга на вказане рішення суду.

Перша апеляційна скарга від 30.09.2014 року, яка надійшла до суду 02.10.2014 року - це скарга ОСОБА_7, діючого в інтересах відповідача ОСОБА_5. За результатом розгляду вказаної скарги ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.12.2014 року її було відхилено, а рішення суду першої інстанції від 10 липня 2014 року - залишено без змін.

Друга апеляційна скарга від 08.10.2018 року, яка подана 09.10.2018 року і надійшла до суду 17.10.2018 року - це скарга адвоката Думанського Романа Вікторовича, який діє в інтересах Комітету кредиторів у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 у справі №923/712/14 в особі голови комітету - ОСОБА_3. Через ненадання документів, що підтверджують посадове становище ОСОБА_3, на підставі п.1 ч.5 ст.357 ЦПК України ухвалою судді Херсонського апеляційного суду від 02.11.2018 року вказану скаргу було повернуто.

Третя апеляційна скарга від 08.11.2018 року, яка подана 08.11.2018 року і надійшла до суду 12.11.2018 року - це скарга адвоката Думанського Романа Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_3. Через непідписання скарги особою, яка її подала, що суперечить положенням ч.3 ст.356 ЦПК України, на підставі п.1 ч.5 ст.357 ЦПК України ухвалою судді Херсонського апеляційного суду від 23.11.2018 року вказану скаргу було повернуто особі, яка її подала.

І, нарешті, ця, четверта скарга, яку скаржник обґрунтував наступним.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, визнано вимоги кредитора ТзОВ М'ясокомбінат "Ювілейний" до боржника в сумі 1467810,18грн та призначено судове засідання для вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом.

Постановою господарського суду Херсонської області від 18.12.2014 року у справі №923/712/14 фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 визнано банкрутом.

Ухвалою господарського суду від 16.04.2015 року визнано вимоги кредиторів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 та затверджено реєстр вимог кредиторів:

--- ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - 12101094,18грн, з яких: 8443408,76грн - 1 черга; 3657685,42грн - 3 черга; судові витрати - 2436,00грн - 1 черга;

--- ТзОВ М'ясокомбінат "Ювілейний" - 4680810,18грн, з яких: 3213000грн - 1 черга; 1467810,18грн - 3 черга судові витрати 7308,00грн - 1 черга;

--- Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області - 315022,67грн, з яких: 141056,34грн - 1 черга; 140933,86грн - 2 черга; 33032,47грн - 3 черга;

--- ТзОВ "Житомирський м'ясокомбінат" - 1693157,73грн - 3 черга судові витрати 1218,00грн - 1 черга;

--- ПАТ "КБ "ПриватБанк" - 373328,01грн - 3 черга; судові витрати 1218,00грн - 1 черга;

--- ОСОБА_3 - 9400000,00грн - 3 черга; судові витрати 1218,00грн - 1 черга.

Приймаючи рішення про визнання вимог кредитора ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", господарський суд погодився з доводами кредитора, що на його користь мають бути сплачені грошові кошти в розмірі 12101094,18грн, які частково стягнуті рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 липня 2014 року у цій справі.

Скаржник вважає, що з огляду на включення до реєстру вимог кредиторів ФОП ОСОБА_5 вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на підставі вказаного рішення суду, зважаючи на недостатність незаставних активів ФОП ОСОБА_5, а тому вказаним рішенням порушуються права та інтереси інших кредиторів, зокрема скаржника, в тому числі майнові права та інтереси, що дає скаржнику право на апеляційне оскарження зазначеного рішення.

У своїй апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на висновки про правильне застосування норм права, зазначені в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, зазначає, що право позивача нараховувати передбачені договорами проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимоги відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. А тому, на думку скаржника, з урахуванням отримання 18.06.2013 року відповідачами вимоги банку про дострокове погашення заборгованості на протязі 30 днів від дати отримання вимоги, вимоги в частині стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом після 18.07.2013 року є безпідставними.

Вважаю, що вказаний довід апеляційної скарги не є підставою для прийняття апеляційної скарги, поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та відкриття апеляційного провадження.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011р (заява №4994/04), практика якого відповідно до ст.9 Конституції України та ч.4 ст.10 ЦПК України 2017 року застосовується судами при розгляді справ як джерело права, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини) передбачено обов'язок мотивувати судове рішення про поновлення пропущених строків на оскарження. Зокрема, Європейський суд з прав людини спеціально і однозначно висловився стосовно того, що національний суд зобов'язаний мотивувати поновлення строку на оскарження і пересвідчитись, що підстави для поновлення строку виправдовують втручання у принцип res judicata (правова доктрина, що походить із римського права і означає остаточність рішення суду, яке набрало законної сил) (параграф 47 рішення у справі "Устименко проти України", параграф 41 рішення у справі "Пономарьов проти України").

Крім того, відповідно до параграфа 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція "поважних причин", згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою. За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

У параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata. Як зазначено вище, окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У цій справі остаточне рішення прийнято 10 липня 2014 року. Воно було переглянуто в апеляційному порядку й ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.12.2014 року було залишено без змін. Принцип правової визначеності вимагає, щоб це рішення не ставилось під сумнів, щоб жодна сторона, крім обставин суттєвого та неспростовного характеру, не могла вимагати його перегляду просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Скаржник не брав участі у цій справі, він не має жодного відношення до укладеної між банком та відповідачем ФОП ОСОБА_5 Генеральної кредитної угоди та додаткових угод, а також до укладеного з відповідачем ОСОБА_6 договором поруки.

Саме по собі визнання господарським судом вимоги скаржника як кредитора ФОП ОСОБА_5 та затвердження реєстру вимог кредиторів, який включає і вказану вимогу скаржника (9400000,00грн - 3 черга та судові витрати 1218,00грн - 1 черга) не може бути підставою для того, щоб мати право на оскарження (з посиланням на висновки Верховного Суду та/або Великої Палати Верховного Суду України, викладені значно пізніше, про правильне застосування норм права) будь-яких рішень судів, зокрема і цього рішення, ухвалених в різні часи, про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь інших осіб грошових сум.

Інакше, це руйнує принцип правової визначеності, веде до можливих зловживань осіб процесуальними правами задля отримання можливості оскарження після спливу тривалого часу будь-якого судового рішення.

Таким чином, у цій справі скаржником не доведено вирішення судом питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Крім того, щодо питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення слід зазначити, що неотримання скаржником копії оскаржуваного рішення протягом більше 3 років з дня його ухвалення за відсутності в матеріалах справи відомостей про вчинення ним відповідних дій, направлених на отримання інформації про стан відомого йому судового провадження (а воно було йому відомо з ухвали господарського суду від 16.04.2015 року про визнання вимог кредиторів до ФОП ОСОБА_5 та затвердження реєстру вимог кредиторів), не свідчить про наявність особливих і непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду із заявою про отримання копії ухваленого за результатом розгляду справи судового рішення та подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

Зазначені скаржником причини пропущення строку не можуть бути визнані поважними і у випадку доведення скаржником вирішення судом питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки це було б підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для звернення до суду апеляційної інстанції протягом відповідного строку з заявою із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

З підстав наведеного у прийнятті вказаної апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.352 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги адвоката Думанського Романа Вікторовича, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 липня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Апеляційну скаргу повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя В.В. Майданік