КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/825/19
Провадження № 2/552/549/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2019 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі - Силка І.О.

За участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради про припинення права на частку у майні, яка належить на праві спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

14.02.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради про припинення права на частку у майні, яка належить на праві спільної часткової власності, мотивуючи свій позов тим, що йому належить 23/24 частини домоволодіння по вулиці Тімірязєва, 18 у м. Полтава, що складається з 1/6 частини на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 27.04.2007 року, 1/24 частини на підставі договору дарування від 29.06.2017 року, 17/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровано у реєстрі за №121 від 29.01.2018 року, 1/24 частини на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2018 року. Іншим співвласником є ОСОБА_3, якій належить 1/24 частина домоволодіння №18 по вулиці Тімірязєва в м. Полтаві, що перейшло до неї після смерті її батька ОСОБА_5, який помер 15.05.2010 року, спадкова справа відкрита в Другій ОСОБА_4 державній нотаріальній конторі. Відповідач ОСОБА_3 прийняла спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом термін. У звязку з вищевикладеним, просить припинити право ОСОБА_3 на частку в майні, яка складає 1/24 частини, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації на користь відповідача ОСОБА_3, зважаючи на те, що її частка є незначною і не може бути виділена в натурі, частина будинку є неподільною, спільне користування ним неможливе, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди ОСОБА_6, у звязку з тим, що вона до цього часу не користувалася і не користується своєю часткою у вказаному будинковолодінні.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3Є у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, попередньо надала суду відзив, відповідно до якого заперечує проти позову.

Третя особа Друга полтавська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи у відсутність її представника.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 23/24 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в м. Полтава вул. Тімірязєва, 18 , а саме: 1/24 частина на підставі договору дарування від 29.06.2017 року, 1/6 частина на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 27.04.2007 року, 17/24 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2018 року, 1/24 частини на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2018 року.

Судом встановлено, що іншим співвласником спірного домоволодіння є ОСОБА_3, якій належить1/24 частина.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 категорично заперечувала проти припинення її частки в спірному домоволодінні. Вказувала, що іншої власності у неї немає. Вона зареєстрована у гуртожитку за адресою м. Полтава, вул. Зіньківська, 44 разом з чоловіком та сином. Проти отримання грошової компенсації за 1/24 частку домоволодіння за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 18 заперечувала.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 не отримувала свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок після смерті батька ОСОБА_5, за нею не зареєстроване право власності на спірний будинок, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна.

Приписами статті 365 ЦК України передбачено: 1. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

2. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Матеріали справи не містять даних про наявність у відповідача іншого житла та навіть не містять даних про те, що 1/24 частина спірного будинку належить відповідачеві ОСОБА_3 За таких обставин обґрунтування позову що припинення права власності відповідача на частину спірного житлового будинку за ОСОБА_3 не завдасть їй істотної шкоди порушує принцип рівності прав співвласників, який забороняє обмеження прав одних співвласників за рахунок інших.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України,відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За приписами пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Оскільки позивачем не надані докази у підтвердження вказаної обставини, матеріали справи не містіть доказів того, що ОСОБА_3 згодна отримати грошову компенсацію за свою частку у спірному будинку, її право власності на частку у спірному будинку та розмір цієї частки взагалі не визначений в розумінні вимог ч. 4 ст.334 ЦК України, що вона має у своїй власності інше нерухоме майно, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 3-13, 2643-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у майні, яка належить на праві спільної часткової власності відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом 30 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий Т.В.Турченко