Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 753/10443/14-ц

провадження № 61?16107св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Олійник А. С. (суддя?доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року у складі судді Сирбул О. Ф. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року у складі колегії суддів: Музичко С. Г., Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі - ПрАТ «ФФ «Дарниця») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що 18 лютого 1997 року між Закритим акціонерним товариством «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі- ЗАТ «ФФ «Дарниця»), правонаступником якого із 06 червня 2012 року є ПрАТ «ФФ «Дарниця», та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно з умовами якого відповідачі придбали зазначену квартиру за 31 721,00 грн, що на момент здійснення операції складає 16 750,00 умовну одиницю за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладення цього договору. Відповідно пункту 5 вказаного договору покупець повинен сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення договору. Кінцевий строк виконання зобов'язання з оплати вартості квартири настав 18 лютого 2012 року, а кінцевий строк виконання зобов'язань з оплати вартості квартири закінчився. Відповідачі не виконали зобов'язань з оплати вартості квартири. Під час розгляду справи позивач неодноразово збільшував позовні вимоги та посилаючись на те, що відповідачі сплатили кошти за договором у неналежному розмірі, оскільки сума боргу мала бути визначена за офіційним курсом національної валюти до долара США, установленим Національним банком України на день платежу, просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь 231 698,88 грн за укладеним договором з урахуванням трьох процентів річних відповідно до частини другої саттті 625 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПрАТ «ФФ «Дарниця» заборгованість у розмірі 231 698,88 грн, з якої: 210 535, 65 грн - заборгованість за договором купівлі-продажу квартири, 21 163, 23 грн - три проценти річних за користування грошовими коштами за період з 18 лютого 2012 року по 25 червня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості перед позивачем за спірним договором купівлі-продажу, оскільки зобов'язання за договором не виконано.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 відхилено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу квартири. Суд виходив з того, що належним виконанням зобов'язань за договором купівлі-продажу є внесення грошових коштів у національній валюті України в сумі, що станом на день здійснення платежу відповідає еквіваленту визначеної вартості квартири, зазначеній у договорі в умовних одиницях, перерахованого у гривню за офіційним курсом Національного банку України, долару США до гривні. Укладеним між сторонами договором не передбачено іншого порядку виконання грошового зобов'язання, ніж як статтею 533 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року, у якій просять скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

29 січня 2018 року ПрАТ «ФФ «Дарниця» подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4

03 квітня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2018 року касаційне провадження у справі за позовом ПрАТ «ФФ «Дарниця» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду від 17 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року (753/10443/14-ц) зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 753/22010/14-ц.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 січня 2019 року за результатами розгляду цивільної справи №753/22010/14-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року провадження у справі за касаційною скаргою поновлено.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що 18 лютого 1997 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ПрАТ «ФФ «Дарниця» укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого відповідачі придбали її за 31 721,00 грн, що на момент здійснення операції складало 16 750,00 умовних одиниць за курсом Національного банку України. Повну сплату вартості квартири відповідачами підтверджено доданими до матеріалів справи квитанціями.

Суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги правові висновки Верховного Суду України, висловлені у постановах від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2134цс15, від 08 лютого 2017 року у справі № 6-1905цс16, за результатом розгляду аналогічних справ за вимогами ПрАТ «ФФ «Дарниця» до інших покупців квартир у спірному будинку та не врахували, що у пункті 4 спірного договору купівлі-продажу квартири передбачено еквівалент вартості квартири на день укладення договору, а не на день здійснення платежу.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що сторони при укладенні договору купівлі-продажу визначили еквівалент національної грошової одиниці в іноземній валюті - умовна одиниця, а саме доллар США, є неправильними, оскільки грошової одиниці як «умовна одиниця» не існує, а її використання на території України не передбачено, що підтверджено листами Національного банку України від 12 березня 1999 року та 04 лютого 2013 року.

Відзив позивача на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ «ФФ «Дарниця» просить відхилити касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3, а судові рішення залишити без змін, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій розглянуто справу з належним дослідженням усіх обставин справа та обгрунтовано ухвалено рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 18 лютого 1997 року між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

06 червня 2012 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» ЗАТ «ФФ «Дарниця» змінило власне найменування на ПрАТ «ФФ «Дарниця».

Згідно з пунктом 4 договору купівлі-продажу квартири продаж квартири здійснено за 31 721,00 грн, що на момент здійснення операції складає 16 750,00 умовних одиниць за курсом Національного банку України на день укладення договору, що відповідає офіційному курсу Національного банку України гривні до долару США. Відповідно до пункту 5 договору купівлі-продажу квартири від 18 лютого 1997 року покупець повинен сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення договору. Кінцевим строком виконання зобов'язання з оплати вартості квартири є 17 лютого 2012 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спірні правовідносини виникли у справі між сторонами з приводу виконання умов договору купівлі-продажу квартири, зокрема пункту 4.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двої або більше сторін, спрямована на встановленння, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У мотивувальній частині судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій послались на рішення Вищого спеціалізованого суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-26110св12 за позовом ЗАТ «ФФ «Дарниця» до ОСОБА_7 та інших, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир встановлено, що належним виконанням зобов'язань за договорами купівлі-продажу квартир у будинку АДРЕСА_2 є внесення покупцями квартир грошових коштів у національній валюті України у сумі, що станом на день сплати відповідає еквіваленту визначеної вартості квартир в умовних одиницях. Тобто належним виконанням зобов'язань за договором необхідно вважати таку сплату у гривнях, яка розраховується, виходячи з еквіваленту визначеної вартості квартир, зазначених у договорах в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долару США до гривні на день здійснення платежів. У розгляді вказаної справи, предметом якої були аналогічні договори купівлі-продажу квартир у будинку АДРЕСА_2, брало участь ПрАТ «ФФ «Дарниця», що є позивачем у цій справі.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що висновки судових рішень у справі № 6-26110св12 мають преюдиційне значення для вирішення вказаного спору. Зокрема, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2013 року у справі № 6-26110св12, провадження № 22-796-2658, фактично встановлено заборгованість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед ПрАТ «ФФ «Дарниця». Під час укладення договору купівлі-продажу сторони визначили еквівалент національної грошової одиниці у іноземній валюті - умовна одиниця, маючи на увазі долари США.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України судом першої інстанції визначено періоди заборгованості та три проценти річних від простроченої ОСОБА_3, ОСОБА_4 грошової суми, які складають:

- за період 18 лютого 2012 року по 17 лютого 2013 року (включно), що становить один рік 9 945 доларів США х 0,03 (три відсотки річних за вказаний період) = 298,35 доларів США.

- за період 18 лютого 2013 року по 17 лютого 2014 року (включно), що становить один рік 9 945 доларів США х 0,03 (три відсотки річних за вказаний період) = 298,35 доларів США.

- за період 18 лютого 2014 року по 25 лютого 2015 року (включно), що становить 493 днів.

9 945 доларів США х 0.03 (три проценти річних за вказаний період) / 365 х 493 = 402,98 доларів США.

Три проценти річних від простроченої грошової суми за період з 18 лютого 2012 року по 25 червня 2015 року (включно) складають:

298,35 доларів США + 298,35 долар США + 402,98 доларів США = 999,68 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долару США (21,17 грн. за 1 долар США) становить 21 163,23 грн.

З огляду на зазначене, станом на 25 червня 2015 року сума заборгованості відповідачів перед позивачем складає 210 535,65 грн (основний борг) та 21 163,23 грн (три проценти річних) = 231 698, 88 грн.

Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четвертастатті 82 ЦПК України, частина третя статті 61 ЦПК України2004 року).

Суди першої та апеляційної інстанції встановили обставини справи необхідні для вирішення спору по суті за наявності факта порушення відповідачами їх обов'язків за договором на підставі судових рішень, які не мають преюдиційного значення для цієї справи, отже, звільнили позивача від обов'язку доказування. У справі № 6-26110св12, на яку суди першої та апеляційної інстанцій здійснили посилання, предметом спору є усунення перешкод у користуванні власністю та зобов'язання вчинити дії, а у справі № 753/10443/14-ц - стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу

Судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, зокрема: не витлумачено пункти договору купівлі-продажу з урахуванням звичаїв ділового обороту, з урахуванням поведінки сторін договору купівлі-продажу квартири, їх майнових інтересів, прав і обов'язків, не надано оцінку наданим учасниками справи доказам та аргументам, не досліджено розрахунок спірної заборгованості, тому суди дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

До повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, тому Верховний Суд не має підстав ухвалити власне рішення.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України.

Верховний Суд бере до уваги, що справа розглядається у суді з 2014 року, проте з урахуванням завдань судочинства (стаття 2 ЦПК України) та викладених мотивів, вважає необхідним скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

А. С.Олійник

С. О.Погрібний

Г. І.Усик