Дата документу 18.03.2019 Справа № 554/6784/18
Провадження № 2/554/403/2019
18 березня 2019 року місто Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Полтавського ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,
27.08.2018 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідачів: Полтавського районного відділення поліції Полтавського ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 1 000000 (один мільйон) гривень.
Ухвалою суду від 28.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 27.09.2018 року, зобовязано відповідачів надати відзиви на позовну заяву.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, відзиви на позов не надали.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суддя, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшла до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Ухвалами Полтавського районного суду Полтавської області від 02.05.2018 року, 17.05.2018 року, 30.05.2018 року та 04.06.2018 року, 12.06.2018 року застосовано примусовий привід до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у звязку їх неявкою в судові засідання з розгляду вказаного кримінального провадження.

Так, в ухвалі Полтавського районного суду Полтавської області від 12.06.2018 року зазначено, що дане кримінальне провадження призначалось до підготовчого розгляду на 02.04.2018 року, 18.04.2018 року, 02.05.2018 року, 30.05.2018 року, 04.06.2018 року та 12.04.2018 року, проте обвинувачені в судові засідання не зявилися, привід відносно останніх впяте на 12.06.2018 року виконано не було.

Позивач вважає, що бездіяльністю працівників Полтавського районного відділення поліції ПВП ГУНП в Полтавській області, яка виражається у невиконанні ухвал суду про примусовий привід обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання у кримінальному провадженні, де позивач бере участь в якості потерпілого, йому завдана моральна шкода. На підтвердження надав епікриз з Полтавського обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру від 17.09.2017 року, у якому позивачу встановлений діагноз: атопічний дерматит та рекомендовано уникати нервових напружень.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктивного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільно - правової відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода завдана незаконними, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст.1176 ЦК України, а саме внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства

Невиконання працівниками Полтавського районного відділення поліції ПВП ГУНП в Полтавській області ухвал суду про примусовий привід обвинувачених у кримінальному провадженні, не підпадає під перелік дій або бездіяльності, які дають підстави для відшкодування шкоди з підстав, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та ст. 1176 ЦК України.

Сам факт наявності зазначених ухвал суду не свідчить про протиправність дій працівників поліції та завдання такими діями позивачу моральної шкоди.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи з загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст.1173, 1174 ЦК України).

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Позивачем не надано доказів, що з вини відповідача ОСОБА_4 районного відділення поліції ПВП ГУНП в Полтавській області йому спричинена моральна шкода, відсутній причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вина останнього в її заподіянні.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат суддя вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та, враховуючи, що позивач є інвалідом другої групи та звільнений від сплати судового збору, покладає судові витрати на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суддя

ухвалила:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського районного відділення поліції Полтавського ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двом) днів з дня його складання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко