ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №591/1645/18

Номер провадження 22-ц/816/951/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2018 року, у складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 13 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа Фонду) про зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивувала тим, що 30 січня 2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 002-18515-300115 «Найкращий від Миколая» у доларах США на суму 4630,03 доларів США на строк до 29 липня 2015 року та договір № 004-18828-190115 від 19 січня 2015 року на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. По закінченню строку дії договору кошти їй не були повернуті у зв'язку із запровадженням у банку тимчасової адміністрації. Постановою НБУ від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію АТ «Дельта Банк». Позивач отримала повідомлення про нікчемність укладеного договору банківського вкладу. Вважала, що вказаними діями відповідача порушені її права як вкладника АТ «Дельта Банк». На її думку, підстави нікчемності правочинів, визначені в частині 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до вказаних відносин не застосовуються.

Просила суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду) додаткову інформацію щодо неї як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором № 002-18515-300115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 30 січня 2015 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2018 року закрито провадження в даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних судів.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2018 року ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2018 року у даній справі скасовано, а справу повернуто до місцевого суду для продовження розгляду.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за Договором № 002-18515-300115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у дол. США від 30 січня 2015 року та включити ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, вказує на те, що судом не надано правової оцінки тим обставинам, що кошти на рахунок, за укладеним договором банківського вкладу, надійшли безготівковим внутрішньобанківським переводом, шляхом так званого «подріблення» великого депозиту іншого клієнта банку та свідчить, що ці операції здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок та не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів. Зазначені дії здійснювались з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, який вже на момент укладення договорів з вказаними особами не був спроможним виконувати свої зобов'язання перед вкладниками, а з метою отримання коштів від Фонду та свідчить про штучність та фіктивність створення відповідних правових підстав для цього.

Вважає, що перерахування грошових коштів в дійсності не проводилось, натомість відбулось коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення підстав для виникнення у Фонду обов'язку здійснити виплати гарантованого відшкодування по таких операціях. Таким чином, умови договорів банківських вкладів, укладені між банком та фізичними особами, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі і договір, укладений з позивачем.

Кошти на рахунок позивача фактично вносилися третіми особами, шляхом безготівкового перерахування, що є порушенням приписів нормативно-правових актів Національного банку України, а сама операція є незаконною та такою, що порушує не тільки приписи законодавства, а також суперечить договірним умовам.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін. Не погоджується з доводами апелянта, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, зазначає, що жодного рішення суду про недійсність правочину з підстав недотримання норм законодавства в момент вчинення правочину не існує, а тому договір банківського вкладу є чинним та діючим. Перерахування коштів на рахунок позивача здійснювалось працівниками банку, які від імені банку укладали і підписували сам договір та погодились на його дійсність та обов'язковість до виконання.

Сторони повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому цивільно-процесуальним законодавством порядку. В апеляційній скарзі представник Уповноваженої особи Фонду просить розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка заперечувала проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язання Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором № 0115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у дол. США від 30 січня 2015 року.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 002-18515-300115 «Найкращий від Миколая» у доларах США на суму 4630,03 доларів США, згідно з умовами якого вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 договору та по 29 липня 2015 року включно, процентна ставка складає 5,5 % річних. Згідно п. 1.6. договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1 (а.с. 14).

Між цими самими сторонами було укладено також договір № 004-18828-190115 від 19 січня 2015 року на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів (а.с. 13).

Відповідно до п. 1.8 договору, зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений» (а.с. 14).

Грошові кошти в сумі 4630, 03 дол США були перераховані на депозитний рахунок позивача з рахунку ОСОБА_3 згідно з платіжним дорученням № 45184607 від 30 січня 2015 року (а.с. 15).

Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 АТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 38-39).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 запроваджено з 03 березня 2015 року тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» (а.с. 40).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 серпня 2015 року № 147 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» (а.с. 42).

02 жовтня 2015 року Правлінням Національного банку України винесено постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Дельта Банк» (а.с. 43).

02 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181, яким розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваженні ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (а.с. 44).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року № 619 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на 2 роки по 04 жовтня 2019 року включно, продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» на 2 роки по 04 жовтня 2019 року включно, продовжено повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. строком на 2 роки по 04 жовтня 2019 року включно (а.с. 44).

Листом від 23 вересня 2015 року за № 8821/1992 ОСОБА_1 повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у дол США № 002-18515-300115 від 30 січня 2015 року (а.с. 16).

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про захист порушених прав та інтересів.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

В обсязі конкретних обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, що виникли між позивачем, Фондом та уповноваженою особою Фонду, визначення яких залежить від з'ясування прав позивача, статусу Фонду, мети його створення, завдань, поставлених перед ним, повноважень та обов'язків Фонду і його уповноважених осіб, функцій, які на нього покладаються.

Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до змісту п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452- VI (далі - Закон № 4452-VI) встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, і цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 4452-VI, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону № 4452-VI Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 2 цього Закону, уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Наведене свідчить, що спір про зобов'язання подати до Фонду інформацію щодо особи, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами є публічно-правовим, має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Враховуючи викладене, спір що розглядається не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на те, що Закон № 4452-VI є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин і відповідно до цього Закону Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такий висновок відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду у подібних справах (постанова від 18 квітня 2018 року в справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року в справі № 820/3770/16, від 20 червня 2018 року в справах № 805/2090/17-а, № 820/3664/16, від 27 червня 2018 року у справі № 813/2943/16 та інші).

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та витягів з Єдиного державного реєстру судових рішень, позивач зверталася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила: зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду за договором банківського владу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 002-18515-300115 від 30 січня 2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.01.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 002-18515-300115 на суму 4630,03 доларів США. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Кадирова В.В. Відшкодування депозитного вкладу в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вона отримала частково. Листом від 23.09.2015 року її повідомлено, що відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 30.01.2015 року № 002-18515-300115, укладений нею з ПАТ «Дельта Банк» є нікчемним. Вказане рішення позивач вважає необґрунтованим та таким, що порушує її конституційні права.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 лютого 2016 року про виправлення описки, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року вказану постанову Сумського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року.

Отже, набрала законної сили постанова Сумського окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року, прийнята з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є помилковим.

Частиною 4 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Слід зазначити, що вимога про зобов'язання Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду позивачем не заявлялась, тому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, ухвалюючи рішення про її задоволення.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 377 ЦПК України, а провадження у справі - закриттю відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 377, ст. ст. 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2018 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді : О.Ю. Кононенко

О.І. Собина

Т.А. Левченко