ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 січня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13066/14

Головуючий у першій інстанції - Жук М.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/20/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретарі: Герасименко Ю.О., Кривопиша Я.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Деснянського відділу Державної виконавчої служби м.Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 березня 2016 року, ухвалене в складі судді Жука М.І., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про визнання прилюдних торгів такими, що не проводилися та такими, що не відбулися; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», відокремленого підрозділу філії № 25 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» - про визнання недійсними прилюдних торгів,

треті особи - ОСОБА_7, Кредитна спілка «Моя Родина»,

дата складання повного тексту: 29 березня 2016 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_6, Деснянського ВДВС ЧМУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», відокремленого підрозділу філії №25 ПП «Нива-В.Ш.», та в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати, що 04 лютого 2014 року прилюдні торги 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що в м.Чернігові не проводилися; визнати такими, що не відбулися прилюдні торги, які були проведені філією №25 ПП «Нива-В.Ш.» 18 квітня 2014 року, в частині продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що в м.Чернігові.

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 мотивувала тим, що вона є власником 1/2 частини спірної квартири, іншим власником 1/2 частини квартири є її син ОСОБА_2 Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 січня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь КС «Моя родин» заборгованість за кредитним договором в сумі 52362 грн. 89 коп. 17 травня 2013 року старшим державним виконавцем ДВ ДВС ЧМУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду та накладено арешт на 1/2 частину квартири, яка належала ОСОБА_2 18 квітня 2014 року спірна 1/2 частина квартири була реалізована з прилюдних торгів та новим власником став ОСОБА_6 Позивач вважала, що в порушення п.7.1. Прикінцевих положень Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, переможцем торгів не було запропоновано ціну, вищу за стартову ціну лота, тому торги слід вважати такими, що не відбулися. Також зазначила, що торги 04 лютого 2014 року не проводилися і наявність будь-яких документів у матеріалах виконавчого провадження щодо торгів 04 лютого 2014 року є службовим підробленням і з цього приводу розпочате кримінальне розслідування за ст.365 КК.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, Деснянського ВДВС ЧМУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», відокремленого підрозділу філії №25 ПП «Нива-В.Ш.» та просив визнати проведену філією №25 ПП «Нива-В.Ш.» підготовку до проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що у м.Чернігові, як проведену з порушенням вимог діючого законодавства та визнати проведені 18 квітня 2014 року прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна - спірної частини квартири, недійсними.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що під час виконання рішення суду від 14 січня 2013 року про стягнення з нього боргу, та проведення прилюдних торгів, були суттєво порушені вимоги діючого законодавства, що призвело до порушення прав позивача. Вказує, що квартира, яка належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (раніше належала позивачу) на праві спільної часткової власності і окремо її частини не були виділені в натурі, тому продавати з торгів її 1/2 частину було протиправним, адже відповідно до ст.190 ЦК України, майном, як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, а не 1/2 частина окремої речі. Вважає, що при проведенні торгів було порушено Тимчасове положення про порядок реалізації арештованого нерухомого майна (п.п.2.1, 2.5, 3.7, 3.10), відповідно до яких лот визначається як одиниця майна, що виставляється для продажу на прилюдних торгах, а не його 1/2 частина. Оскільки для визнання правочину недійсним достатньо лише порушення вимог закону в момент його укладення, а в даному випадку Тимчасового положення, то слід дійти висновку про те, що об'єктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав. Також ОСОБА_2 зазначає, що в порушення ч.1 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, знаючи про наявність у боржника іншого майна окрім квартири, самостійно вирішила, що воно є малоцінним. Крім того, в порушення ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не надав боржнику можливості запропонувати самостійно ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5

Додатковим рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 вересня 2015 року рішення та додаткове рішення Деснянського районного суду залишені без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року скасовано рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 травня 2015 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 вересня 2015 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 березня 2016 року позови ОСОБА_5, ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсними прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна боржника ОСОБА_2, проведені згідно протоколу №2514053/2, затвердженого директором філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» 18 квітня 2014 року, переможцем яких визначений ОСОБА_6, який придбав 1/2 частинку квартири АДРЕСА_1 за ціною 68000 грн. Судом першої інстанції помилково зазначено в рішенні про повне задоволення вимог ОСОБА_2, оскільки в резолютивній частині рішення вказано про задоволення лише однієї вимоги позивача.

Не погоджуючись з даним рішенням Деснянський відділ ДВС ЧМУЮ звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 березня 2016 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що квартиру можна розділити в натурі тільки у користування. Виділення у користування конкретних приміщень спірної квартири відбулося на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 квітня 1999 року, яким встановлений порядок користування квартирою та виділено конкретні приміщення у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_8 На підставі вказаного рішення також відбувся розподіл особових рахунків. Таким чином, на думку Деснянського ВДВС, відбувся реальний поділ квартири в натурі і на торги було виставлено окрему одиницю нерухомого майна, а тому порушень Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна не допущено.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що правова позиція Верховного Суду України у справі №6-76цс13 не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки предметом розгляду був спір про визнання прилюдних торгів, угод із продажу приміщень гуртожитку на прилюдних торгах без виділення у встановленому законом порядку окремих кімнат та місць загального користування.

Деснянський відділ ДВС звертає увагу, що 1/2 частина спірної квартири була об'єктом цивільних правовідносин - при укладанні договору міни відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2009 року, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8 на праві приватної власності.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу на висновки, висловлені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, справа №6-47173св14 та від 10 червня 2015 року №6-10560св15, що продаж частини майна не суперечить цивільному законодавству України.

ОСОБА_6 подав письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що ним на прилюдних торгах 18 квітня 2014 придбано 1/2 частину спірної квартири, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів, отримано свідоцтво про придбання майна та зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно. ОСОБА_6 вважає, що позивачами не наведено жодної правової підстави визнання недійсними торгів з реалізації нерухомого майна. Відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу та відмовити в задоволенні позовів у зв'язку з їх безпідставністю.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 серпня 2016 року апеляційну скаргу Деснянського відділу ДВС м.Чернігів Головного ТУЮ у Чернігівській області відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 11 липня 2018 року касаційну скаргу Деснянського відділу ДВС м.Чернігів Головного ТУЮ у Чернігівській області задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 серпня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

В судовому засіданні представник Деснянського відділу ДВС міста Чернігів Головного ТУЮ у Чернігівській області підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити відповідно до викладених у скарзі доводів.

ОСОБА_2, діючи також як правонаступник померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, та його представник в судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначили що реального поділу квартири не було та що державним виконавцем в порушення ч.1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» не взято до уваги наявність у боржника іншого майна окрім квартири, не звернуто на нього стягнення, що в порушення ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не надав боржнику можливості запропонувати самостійно ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу.

Інші учасники судового розгляду в судові засідання не з'явились, від ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд справи у її відсутність.

ПП «Нива-ВШ» припинило діяльність на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року у зв'язку з визнанням його банкрутом, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ. Судові повістки, що направлялись рекомендованими відправленнями, повертались без вручення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_5 та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у порушення вимог положень пунктів 2.1, 2.5, 3.7, 3.10 Типового положення про порядок проведення прилюдних торгів, які визначають поняття лота як одиниці майна, що виставляється для продажу на прилюдних торгах, об'єктом реалізації 18 квітня 2014 року було нерухоме майно, яке не було виділене в окремий самостійний об'єкт власності, оскільки трикімнатна квартира АДРЕСА_1 на момент проведення торгів була неподільною нерухомою річчю, а реалізація 1/2 частини квартири була здійснена без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна й набуття ним статусу об'єкта цивільних прав, що не відповідає вимогам закону.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності в рівних частинах належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20 липня 1995 року (а.с.4 т.1, 21 т.3). Також право власності підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 травня 2013 року (а.с.195 т.2) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 червня 2006 року (а.с.20 т.3).

Згідно технічного паспорту на спірну квартиру, виготовленого на замовлення ОСОБА_5 квартира посімейного, спільного заселення розташована на 1 поверсі 5-поверхового будинку та складається з 3 кімнат жилою площею 39,2 кв.м., загальна площа 65,2 кв.м. (а.с.61, 164-165 т.2).

Згідно договору міни від 26 вересня 1995 року ОСОБА_2 передав в порядку обміну ОСОБА_8 належну йому 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_8 передав ОСОБА_2 належну йому квартиру АДРЕСА_1 (а.с.190 т.2).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2010 року ОСОБА_2 успадкував від свого рідного брата ОСОБА_8 1/2 частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.78, 94 т.2).

Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ від 17 травня 2013 року відкрито ВП №3957541 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КС «Моя родина» 52362 грн. 89 коп. (а.с.5т.1).

Згідно копії звіту про оцінку майна: 1/2 частину трикімнатної житлової квартири загальною площею 65,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, оцінено станом на 14 листопада 2013 року в сумі 77263 грн. (а.с.7 т.1) .

Листом директора Філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» повідомлено Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, боржника ОСОБА_2, стягувача КС «Моя Родина», що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна Лот №2 - 1/2 частина трикімнатної квартири, загальною площею 65,2 кв.м., житловою 39,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 призначені на 20 лютого 2014 року о 10-00 год., стартова ціна лота 77263 грн. (а.с.220 т.1).

Листом директора Філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» від 20 лютого 2014 року повідомлено Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, що реалізації арештованого спірного нерухомого майна на користь юридичної особи не здійснена у зв'язку з відсутністю купівельного попиту (а.с.219 т.1).

Згідно акту уцінки майна від 25 лютого 2014 року прилюдні торги не відбулися у зв'язку з відсутністю бажаючих придбати дане майно. Керуючись ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», п.4.5.10 Інструкції про проведення виконавчих дій комісією проведено уцінку 1/2 частини квартири, вартість майна до уцінки становили 77263 грн., після уцінки - 69536 грн. 70 коп. (а.с.218 т.1).

Листом директора Філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» повідомлено Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, боржника ОСОБА_2, стягувача КС «Моя Родина», що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна Лот №2 - 1/2 частина трикімнатної квартири, загальною площею 65,2 кв.м., житловою 39,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 призначені на 20 березня 2014 року о 14-00 год., стартова ціна лота 69536 грн. 70 коп. (а.с.217 т.1).

Листом директора Філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» від 21 березня 2014 року повідомлено Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, що реалізація арештованого спірного нерухомого майна на користь юридичної особи не здійснена у зв'язку з відсутністю купівельного попиту (а.с.216 т.1).

Згідно акту уцінки майна від 24 березня 2014 року прилюдні торги не відбулися 20 березня 2014 року у зв'язку з відсутністю бажаючих придбати дане майно. Керуючись ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», п.4.5.10 Інструкції про проведення виконавчих дій, комісією проведено уцінку 1/2 частини квартири, вартість майна до уцінки становили 77263 грн., після першої уцінки - 69536 грн. 70 коп., після другої уцінки - 38631 грн. 50 коп. (а.с.215 т.1).

Листом директора Філії 25 ПП «Нива-В.Ш.» повідомлено Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ, боржника ОСОБА_2, стягувача КС «Моя Родина», що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна Лот №2 - 1/2 частина трикімнатної квартири, загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 відбудуться 18 квітня 2014 року о 12-00 год., стартова ціна лота 38631 грн. 50 коп. (а.с.214 т.1).

Згідно Протоколу №2514053/2 від 18 квітня 2014 року 1/2 частина спірної квартири була реалізована за 68000 грн. ОСОБА_6 Початкова вартість лота 38631 грн. 50 коп. (а.с.6, 212-2013 т.1).

На підставі протоколу проведення прилюдних торгів державним виконавцем видано Акт про проведення прилюдних торгів 856/24 від 15 травня 2014 року (а.с.188 т.2).

Згідно рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 квітня 1999 року визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Виділено в користування ОСОБА_5 дві кімнати площею 12,4 кв.м. та 9,6 кв.м. Виділено ОСОБА_8 кімнату жилою площею 17,2 кв.м. Місця загального користування залишено в загальному користуванні сторін (а.с.88 т.1).

З листа КП «ЖЕК-10» ЧМР вбачається, що розподіл особових рахунків по спірній квартирі був здійснений на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 квітня 1999 року. Особовий рахунок у 1999 році за адресою АДРЕСА_1 було відкрито на ОСОБА_5, АДРЕСА_3 було відкрито на ОСОБА_8 Станом на 18 травня 2015 року по АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_5, на АДРЕСА_3 відкритий на ОСОБА_2 (а.с.120 т.1). Подібний лист наданий ДВС 04 квітня 2016 року де визначені такі ж особові рахунки (а.с.93, 109 т.2).

ОСОБА_5 мала другу групу інвалідності загального захворювання безтерміново (а.с.11 т.2).

ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,07 га у межах згідно з планом в АДРЕСА_2 Ковчинської сільської ради Куликівського району (а.с.60 т.2).

Право на 1/2 частину спірної квартири у ОСОБА_2 виникла 02 квітня 2010 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_8 (а.с.78 т.2).

Згідно повідомлення КС «Моя Родина» з ОСОБА_2, як поручителя на користь кредитної спілки за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 січня 2013 року утримано загальну суму заборгованості, що складає 40737 грн. 91 коп. (а.с.163 т.2), а Довідкою від 08 серпня 2016 року повідомлено суд, що станом на 18 квітня 2014 року заборгованість за виконавчим листом у даній справі складала 38697 грн. 18 коп. за основною сумою за кредитним договором та 1450 грн. авансового внеску на проведення виконавчих дій (а.с.181 т.2). В той же час ОСОБА_2 повідомлено, що станом на 23 квітня 20014 року заборгованість по кредиту складала 18697 грн. 18 коп. (а.с.183 т.2).

Відповідно до довідки ЦНП вбачається, що за ОСОБА_2 станом на час відкриття виконавчого провадження значиться на реєстрації автомобіль ВАЗ 2106, що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.186, 238-239 т.2).

Також ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,07 га у садовому товаристві «Українське» ділянка №196 (а.с.187 т.2).

Відповідно до повідомлення КС «Моя Родина» загальна сума утриманої (виплаченої) заборгованості з поручителя ОСОБА_2 на користь кредитної спілки за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова, від 14 січня 2013 року складає 40737 грн. 91 коп. (а.с.163 т.2) із загальної суми 52 362 грн. 89 коп. за кредитним договором та 261 грн. 82 коп. судових витрат, що стягнута за вказаним рішенням суду а також 1450 грн. авансованих витрат на експертну оцінку майна.

З акту державного виконавця від 05 листопада 2013 року вбачається, що при виході за адресою АДРЕСА_1 майна, що належить боржнику і на яке можливо звернути стягнення виявлено не було (а.с.192 т.2).

Згідно повідомлення УПФУ в м.Чернігові від 28 травня 2013 року ОСОБА_2 на обліку в управління не перебуває і пенсію не отримує (а.с.193 т.2).

Згідно свідоцтва від 22 травня 2014 року за ОСОБА_6 зареєстровано 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.223 т.2), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.226 т.2).

Також вбачається, що в рамках кримінального провадження було вилучено виконавче провадження на ім'я ОСОБА_7 з приводу виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 14 січня 2013 року про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором (а.с.228-232 т.2).

Матеріали справи містять копію виконавчого провадження №6051/15 про стягнення 52362 грн. по виконавчому листу №2506/10103/2012-2/750/156/2013 від 18 квітня 2013 року (а.с.22-102 т.3)

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами 1 - 3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням.

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Відповідно до п.7 Тимчасового положення визначені випадки, коли прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися.

В п.30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 визначено, що під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів.

Встановлюючи порушення порядку проведення торгів з підстав продажу частки нерухомого майна, суд першої інстанції послався на зміст норм права: ст.ст.177, 179, 181, 182, 186, 188, 190, 191 ЦК України, які визначають поняття речі як об'єкта цивільних прав, нерухомої речі, належність речі до подільної й неподільної залежно від можливості поділу або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Такі висновки були зазначені в позиції Верховного Суду України у справі №6-76цс13 від 18 вересня 2013 року, де також визначено, що ст.66 Закону від 21 квітня 1999 року №606-ХІV щодо підготовки і проведення прилюдних торгів; пункти 2.1, 2.5, 3.7, 3.10 Типового положення, які визначають поняття лота як одиниці майна, що виставляється для продажу на прилюдних торгах, встановлюють те, що об'єктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. За таких обставин висновки суду про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частин внутрішнього об'єму цієї будівлі (окремих кімнат, приміщень загального користування: коридорів, душових) без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об'єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об'єкта цивільних прав не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.

Враховуючи підстави позову ОСОБА_2, а також те, що з торгів продано частку у спільній частковій власності, поділ її в натурі на дві окремі квартири не відбувся, що позивачу належала частка у праві спільної власності, а не самостійна частина об'єкта нерухомості, виділена в самостійний об'єкт нерухомості, колегія суддів приходить до висновку про незаконність проведених торгів з реалізації 1/2 частин квартири, яка належала боржнику ОСОБА_2 та погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині визнання торгів недійсними.

Доводи апеляційної скарги, що квартиру можна розділити в натурі тільки у користування, виділ для користування конкретних приміщень спірної квартири відбувся на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 квітня 1999 року, відбувся розподіл особових рахунків, а тому відбувся реальний поділ квартири в натурі та не порушено при реалізації квартири Тимчасове положення, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на невірному тлумаченні норм ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що правова позиція Верховного Суду України у справі №6-76цс13 не може бути застосована до спірних правовідносин, також не приймаються судом до уваги, оскільки позиція хоча і стосується продажу приміщень гуртожитку, проте висновок полягає у тому, що об'єктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. За таких обставин висновки суду (у рішеннях що переглядались) про правомірність здійснення продажу з прилюдних торгів частин внутрішнього об'єму цієї будівлі (окремих кімнат, приміщень загального користування: коридорів, душових) без вирішення питання щодо технічної можливості виділу в натурі цих часток з об'єкта нерухомого майна й набуття ними статусу об'єкта цивільних прав не можна визнати такими, що відповідають вимогам закону.

ОСОБА_2 належала лише 1/2 частка у праві на квартиру, а не виділена в самостійний об'єкт нерухомості 1/2 частина у квартирі.

Доводи апеляційної скарги, що судом не звернуто увагу на обставини, встановлені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, справа №6-47173св14 та від 10 червня 2015 року №6-10560св15, не можуть бути підставою скасування вірного по суті рішення, оскільки не відповідають обставинам справи, а вказані судові рішення не входять у суперечність з оскаржуваним рішенням.

Переглядаючи рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 серпня 2016 року Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року зазначив, що апеляційний суд залишив поза увагою наявність даних рішень, не надав оцінку предмету і підставам позовів у справах №750/12004/14-ц та №750/5989/14-ц, рішення у яких набрали законної сили, а також обставинам, встановленим вказаними судовими рішеннями.

Виконуючи приписи касаційної інстанції, апеляційним судом встановлено наступне. Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 в червні 2014 року звернувся до суду з позовом до Філії №25 ПП «Нива-В.Ш.», Деснянського відділу ДВС Чернігівського МУЮ, ОСОБА_6, в якому просив визнати такими, що не відбулися прилюдні торги 18 квітня 2014 року 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 15 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, оскільки порядку проведення прилюдних торгів порушено не було. Дане рішення переглянуто апеляційною та касаційною інстанціями та залишено без змін. Переглядаючи дану справу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 22 січня 2014 року в зазначив, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч.1-3 та 6 ст.203 ЦК України, що суди дійшли обґрунтованого висновку, що обраний спосіб захисту та підстави заявленого позову не є підставами для визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися.

В листопаді 2014 року інший співвласник спірної квартири ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, Деснянського відділу ДВС ЧМУЮ, ПП «Нива-В.Ш.» про визнання проведеної філією №25 ПП «Нива-В.Ш.» підготовки до проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна - 1/2 спірної квартири, як проведену з порушенням вимог діючого законодавства та визнання недійсними проведених 18 квітня 2014 року прилюдних торгів по реалізації даної частини квартири, як проведену з порушенням вимог діючого законодавства. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено. Дане рішення переглядалось апеляційною та касаційною інстанціями та залишено без змін. Апеляційним судом зазначено зокрема, що оскільки фактів порушення прав та законних інтересів позивача не встановлено, наведені підстави позову не є тими, на підставі яких прилюдні торги вважаються недійсними та тягнуть скасування акту державного виконавця. Переглядаючи дану справу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі від 10 червня 2015 року зазначив, що позивач в даній справі вважав, що були порушені ст.ст.203, 366 ЦК України, Закон України «Про виконавче провадження», зазначав, що стороні не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, не перевірено наявність іншого майна у боржника, об'єктом реалізації з прилюдних торгів може бути нерухоме майно, а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості. Касаційний суд зазначив, що наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.3 даної статті провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини другої статті 223 ЦПК України 2004 року (який був чинним на час винесення рішення судом першої інстанції) після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Необхідність застосування пункту 2 частини другої статті 122 ЦПК України 2004 року обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Водночас, подаючи позов в грудні 2014 року ОСОБА_5 змінила предмет позову та просила визнати, що 20 лютого 2014 року прилюдні торги 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 не проводилися та визнати такими, що не відбулися прилюдні торги. В попередньому позові вона просила визнати підготовку до проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майн, як проведену з порушенням вимог діючого законодавства та визнати проведені 18 квітня 2014 року прилюдних торгів недійсними.

Подаючи позов в квітні 2015 року ОСОБА_2 просив визнати підготовку до проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, як проведені з порушенням вимог діючого законодавства та визнати проведені 18 квітня 2014 року прилюдні торги недійсними. Тобто, змінив предмет позову.

Таким чином, фактично сторони змінили предмети своїх позовних вимог, тому рішення суду першої інстанції не може бути скасоване із закриттям провадження у справі з даних підстав.

Інші доводи особи, яка подає апеляційну скаргу, зводяться до цитування правових норм матеріального та процесуального права, та його суб'єктивного тлумачення даних норм.

Разом з тим, вирішуючи дану справу, суд першої інстанції зазначив, що позов ОСОБА_5 задоволено частково, проте вбачається, що підстави для задоволення її позову відсутні, продаж з прилюдних торгів 1/2 частини квартири, що належить ОСОБА_2 не порушує прав ОСОБА_5, крім того, судом не зазначено в якій саме частині позов ОСОБА_5 задовольняється, оскільки визнання торгів недійсними не є частковим задоволенням вимог про визнання торгів 20 лютого 2014 року такими що не проводились, а торгів від 18 квітня 2014 року такими, що не відбулись.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України (ч.3 ст.61 ЦПКУ попередньої редакції) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що судами всіх інстанцій у справах №750/12004/14-ц та №750/5989/14-ц, рішення у яких набрали законної сили, а також обставинами, встановленими вказаними судовими рішеннями встановлено зокрема, відсутність порушення прав ОСОБА_5 при проведенні оспорюваних прилюдних торгів, у задоволенні її позовних вимог про визнання торгів від 18 квітня 2014 року такими, що не відбулись слід відмовити. Оскільки на 04 лютого 2014 року публічні торги з реалізації спірної квартири не призначались, вимога позивачки про визнання торгів 04 лютого 2014 року такими що не проводились немає правового сенсу і не може бути задоволена. Інші попередні торги з реалізації спірної квартири, на яких були відсутні покупці, відповідно до положень п.7.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів, є такими, що не відбулись і правових підстав визнавати їх такими, що не проводились немає, тому рішення в цій частині належить скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

В той же час, вбачається, що фактично частково задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції помилково зазначив, що позов задоволено повністю, тому колегія суддів вважає, що в даному випадку в рішенні суду першої інстанції наявна описка, яка підлягає виправленню за приписами ст.269 ЦПК України, та не може бути підставою скасування вірного по суті рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги Деснянського відділу ДВС м.Чернігова не спростовують вірного по суті рішення.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав оцінку зібраним доказам, та обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Деснянського відділу Державної виконавчої служби м.Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 29 березня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» про визнання прилюдних торгів такими, що не проводилися та такими, що не відбулися, відмовивши у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 січня 2019 року.

Головуючий: Судді: