Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

при секретарі Яковенко О.В.,

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2018 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання права користування квартирою 34 в будинку №10 по вул. Коростишівській у м. Житомирі.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що з 01.06.1963 року був зарахований в штат Житомирської електричної станції по переводу на посаду електромонтер Житомирської підстанції. На балансі Житомиробленерго перебував житловий будинок № 10 по вул. Коростишівській в м. Житомирі. З 21.11.1963 року позивач зареєстрований в квартирі №4 у вказаному будинку. Згодом у квартирі була зареєстрована його дружина ОСОБА_4, а 26.11.1997 році отримав технічний паспорт на квартиру. При передачі будинку у комунальну власність м. Житомира виконавчому комітету Житомирської міської ради ордер на квартиру не передавався. При цьому вказав, що з моменту реєстрації за даною адресою користується комунальними послугами, на його імя відкрито особові рахунки, він несе витрати повязані з утриманням квартири, сплачує комунальні послуги, що підтверджує факт його проживання у спірній квартирі.

Ухвалою судді 02.01.2019 позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання та відкрито провадження у справі (а.с.34-35).

Відповідач виконавчий комітет Житомирської міської ради, у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на тому, що у виконавчому комітеті Житомирської міської ради відсутні відомості про надання ОСОБА_3 жилого приміщення АДРЕСА_1. Водночас, невідомо який статус був у даного житлового приміщення при наданні його ОСОБА_3 та чи воно було службовим. В той же час вказано, що у відділі по обліку та розподілу жилої площі Житомирської міської ради інформація щодо прийняття рішення про включення/виключення квартири АДРЕСА_2 (пров.4 Старокиївський) в м. Житомирі, до числа службових жилих приміщень, відсутня. Для одержання копії рішення виконавчого комітету міської/районної ради, на підставі якого, ОСОБА_3 був виданий ордер на вселення у службове житло або ордер на вселення в жиле приміщення для постійного користування, а також рішення про включення/виключення квартири №4 будинку№10 по вул. Коростишівській до числа службових жилих приміщень, юридичним департаментом Житомирської міської ради направлено запит до Державного архіву Житомирської області. Крім того, зазначено, що ОСОБА_3 звертався до виконавчого комітету Житомирської міської ради з приводу приватизації квартири АДРЕСА_3. Однак, його заява не була прийнята до розгляду у звязку з відсутністю копії ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку (а.с.37-39).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1960 року. ОСОБА_3Ф є її сусідом та працював в Житомиробленерго та яким чином позивач отримав спірну квартиру їй не відомо.

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що теж проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1960 року, позивач є її сусідом.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та свідків, всебічно зясувавши обставини у справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 01.06.1963 року ОСОБА_3 зарахований в штат Житомирської Електричної станції по переводу на посаду електромонтер Житомирської підстанції, що підтверджується копією трудової книжки, заведеної 12.01.1960 року (а.с.11-12).

Згідно довідки про склад сімї, виданої ОСББ «Затишок у домі» №5 від 28.08.2018, позивач ОСОБА_3 з 21.11.1963 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним у квартирі зареєстровані ще пять чоловік: дружина позивача ОСОБА_4, син ОСОБА_7, ОСОБА_8 невістка та онуки позивача ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с.8)

26.11.1997 році ОСОБА_3 отримав технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4, з якого вбачається, що загальна площа квартири становить 49,3 кв.м., складається з двох жилих кімнат, кухні, ванної кімнати та вбиральні, будинок введено в експлуатацію у 1959 році (а.с.9-10).

Як вбачається з домової книги, позивач ОСОБА_3 з 21.11.1963 року постійно прописаний у квартирі АДРЕСА_4 (а.с.14-16).

Згідно відмітки у паспорті ОСОБА_3 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, нова назва вул. Коростишівська, з 21.11.1963 року (а.с.5-6).

Відповідно до акту приймання-передачі житлового фонду в комунальну власність, затвердженого головою Житомирської міської ради ОСОБА_11 від 24.01.2006 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, 10 та належить ВАТ «ЕК «Житомиробленерго» передано у власність м. Житомира, при цьому ордери на квартири не передавались (а.с.17-18).

Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу (або його частини) з балансу КП ВЖРЕП - 9 в управління ОСББ «Затишок у домі» від 01.09.2016, житловий багатоквартирний будинок за адресою: м. Житомир, вул. Коростишівська, 10 (інвентарна справа №11170 станом на 31.12.2012) передано в управління ОСББ «Затишок у домі» (а.с.19-20).

З оглянутих в судовому засіданні повідомлень про сплату комунальних послуг вбачається, що на імя позивача ОСОБА_3 відкрито особові рахунки: газ №, вода №0400, світло № 06-5-268/4, квартплата №124 (а.с.21-26).

Крім того, в обґрунтування позовних вимог представник позивача під час розгляду справи пояснила, що визнання права користування житловим приміщенням є необхідним позивачу для реалізації його права на приватизацію спірного житлового приміщення, оскільки у позивача відсутній ордер.

Як встановлено в судовому засіданні у відповідача відсутні відомості про надання ОСОБА_3 жилого приміщення АДРЕСА_1 та не надано суду доказів щодо реєстрації позивача ОСОБА_3 у спірному приміщенні, як службовому.

Для одержання копії рішення виконавчого комітету міської/районної ради, на підставі якого, ОСОБА_3 був виданий ордер на вселення у службове житло або ордер на вселення в жиле приміщення для постійного користування, а також рішення про включення/виключення квартири №4 будинку№10 по вул. Коростишівській до числа службових жилих приміщень, юридичним департаментом Житомирської міської ради направлено запит до Державного архіву Житомирської області за адресою: вул. Охрімова Гора, 2/20, м. Житомир, 10003 (а.с.44).

З відповіді Державного архіву Житомирської області №Г/367 від 11.07.2019 вбачається, що для виконання вказаного запиту необхідно зазначити рік та орган, який приймав рішення/розпорядження на підставі якого був виданий ордер ОСОБА_3 Відсутність таких відомостей унеможливлює здійснення пошуку запитуваних документів та виконання запиту (а.с.51).

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Як зазначено у ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у це право (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. theUnitedKingdom), заява № 19009/04, п. 50; рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitsky v. Ukraine») заява № 30856/03, п. 41.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет міської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі з наймодавцем - житлово експлуатаційною організацією, і наймачем - громадянином.

Предметом договору найму є окрема квартира або інше ізольоване житлове приміщення (ст. 63 ЖК України).

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у відповідача відсутні відомості про надання ОСОБА_3 спірного жилого приміщення, як службового.

Проте, у звязку з відсутністю у позивача ордера, останній позбавлений можливості скористатись своїм правом на приватизацію житла.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та співставлення, враховуючи, що позивач ОСОБА_3 іншого житла не має, постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, сплачує витрати по її обслуговуванню, додержується правил користування житловим приміщенням, а також, що визнання права на користування житловим приміщенням необхідне позивачу для реалізації його права на приватизацію останнього, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки, представник позивача не наполягала на стягненні з відповідача судового збору, суд не вбачає підстав для його стягнення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право користування квартирою № 4 у будинку №10 по вул. Коростишівський у м.Житомирі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Корольовський районний суд м. Житомира до Житомирського апеляційного суду.

Позивач:

ОСОБА_3

проживаючий за адресою:

АДРЕСА_5

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

Виконавчий комітет

Житомирської міської ради,

місцезнаходження за адресою:

м.Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2

Повний текст рішення складено 26.03.2019 року.

Cуддя О. С. Рожкова