Ухвала

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 344/14567/17

провадження № 61-3720ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Раковецький Максим Сергійович, ОСОБА_6, про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_7 звернувся до суду із скаргою про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - Івано-Франківський МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області) Раковецького М.С. від 23 жовтня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаргу мотивовано тим, що згідно з виконавчим листом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 січня 2013 року № 0907/5844/2011, виданим на виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2012 року, ОСОБА_6 зобов'язано усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 спільним коридором, сходовою кліткою та горищем у будинку АДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору, демонтажу металевої огорожі до спільного коридору та горища. Однак, 23 жовтня 2017 року державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Раковецьким М. С. прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи, що рішення суду є обов'язковим до виконання, вважає, що у державного виконавця були відсутні законні підстави для прийнятті цієї постанови.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 листопада 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснено на підставі його особистої заяви, а тому державний виконавець діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє представник ОСОБА_7, задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Раковецького М. С. від 23 жовтня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, прийняту при примусовому виконанні виконавчого листа від 18 січня 2013 року № 0907/5844/2011. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що за відсутності у виконавчому провадженні оригіналу заяви ОСОБА_4 про повернення йому виконавчого документа, наявності з боку його законного представника ОСОБА_8 сумніву з огляду на це відповідності поданої копії такому оригіналу тощо, дії державного виконавця суперечать вимогам закону щодо забезпечення в повному обсязі вчинення виконавчих дій та прав стягувача на справедливий судовий розгляд, завершальною стадією якого є виконання судового рішення.

У березні 2019 року Івано-Франківський МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано законодавство, що регулює спірні правовідносини, а висновки суду не відповідають зібраним доказам і обставинам справи. Посилання на відсутність оригіналу заяви ОСОБА_4 не можуть бути підставою для визнання дій та постанови державного виконавця незаконними.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Сторони виконавчого провадження, як це передбачає стаття 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконанні державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Раковецького М. С. перебувало виконавче провадження № 43898832, відкрите на підставі заяви ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про зобов'язання ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 спільним коридором, сходовою кліткою та горищем, що знаходяться в будинку АДРЕСА_1, шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажу металевої огорожі для доступу до спільного коридору і горища.

Постановою державного виконавця від 23 жовтня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу ОСОБА_4 на підставі особисто поданої ним заяви та у відповідності до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, як передбачено частиною другою статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 95 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у матеріалах справи, а також в оглянутих судом першої інстанції матеріалах виконавчого провадження № 43898832 відсутній оригінал заяви ОСОБА_4 щодо повернення йому виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 січня 2013 року № 0907/5844/2011. Заява про повернення виконавчого документа стягувачу у вигляді, в якому вона надійшла до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, не може вважатися достовірним, достатнім та належним доказом, оскільки написана не власноручно стягувачем та подана у спосіб, що унеможливлює достовірне встановлення особи, яка її подала.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_4 має психічні розлади та знаходиться на обліку в психоневрологічній лікарні з 2014 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2018 року цивільну дієздатність ОСОБА_4 обмежено, його піклувальником призначено матір ОСОБА_8 Таким чином, представником, який представляє його інтереси, в тому числі у виконавчому провадженні, є ОСОБА_8, яка не втратила інтересу до вказаного виконавчого провадження, подавала клопотання та запити щодо стану його виконання тощо. Зокрема, у липні 2017 року нею до суду подана скарга на бездіяльність державного виконавця, рішення по якій прийнято Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 20 листопада 2018 року та в подальшому оскаржено представником ОСОБА_4 до апеляційного суду.

З урахуванням вказаних обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за відсутності у виконавчому провадженні оригіналу заяви ОСОБА_4 про повернення йому виконавчого документа, а також наявності з боку його законного представника ОСОБА_8 сумнівів у достовірності копії заяви, дії державного виконавця є такими, що суперечать вимогам пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому наявні підстави для задоволення скарги ОСОБА_4

За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, ухвалене у справі судове рішення не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 січня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Раковецький Максим Сергійович, ОСОБА_6, про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик