Справа № 703/1195/19
2/703/1192/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, ОСОБА_1, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» Міністерства охорони здоровя України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» Міністерства охорони здоровя України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку - без додержання вимог ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить 1921грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Однак, сума судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 768грн. 40коп., оскільки останній не входить до структури заробітної плати.

Така позиція відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема, згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 30.01.2019 року по справі № 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

За таких обставин, всупереч вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, позивачем при звернені до суду з вказаним позовом не сплачено судовий збір у відповідності до ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним позовну заяву ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» Міністерства охорони здоровя України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме сплатити судовий збір в розмірі 768 грн. 40коп., протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 95,175, 177, 185, 260-261, 353 ЦПК України, , суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №14» Міністерства охорони здоровя України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку - залишити без руху і надати позивачу триденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків шляхом сплати судового збору у розмірі 768 грн. (сімсот шістдесят вісім) 40 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.А. Пасацька