ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/593/18
Провадження № 22-ц/4820/81/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю позивачів, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Чевилюк З.А. від 02 жовтня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В січні 2018 року позивачі, звертаючись в суд з цим позовом, вказували, що вони є членами однієї бригади Богдановецького комбінату хлібопродуктів і займаються відвантаженням зерпопродуктів. Бригадиром є ОСОБА_4

21 грудня 2017 року наказом директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» № 310 їх було відсторонено від роботи, підставою слугувала доповідна заступника начальника служби охорони про крадіжку зернопродуктів. Вказаний наказ вважали незаконним з огляду на безпідставне звинувачення їх у розкраданні зернопродуктів. Крім того, відсторонення від роботи здійснено з підстав, не передбачених статтею 46 КЗпП України.

Цими діями роботодавця їм заподіяно моральну шкоду, що полягала у приниженні їх честі, гідності та ділової репутації внаслідок безпідставних звинувачень у розкраданні зерна. Їх безпідставно було позбавлено роботи та заробітної плати, залишено без засобів до існування, чим порушено життєві зв'язки через неможливість продовження активного життя, утримання та виховання дітей. Також вони незаслужено позбавлені надбавок та премій, які надавалися усім працівникам комбінату за результатами роботи за рік - до нового року кожному було видано 50 плюс 30 % окладу, а жінкам додатково до свята 8 березня виділено по 1000 грн. Все це завдало їм як моральних, так і фізичних страждань.

З урахуванням відмови від позову в частині вимог, збільшення позовних вимог остаточно просили стягнути по 10000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.06.2018 року замінено відповідача у справі філію ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів» на належного відповідача - ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 по 5000 грн. моральної шкоди та 528,60 грн. судового збору кожній.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. На думку апелянта, судом першої інстанції однобічно досліджено докази по справі, не досліджено обставин події за участю позивачів, які стали причиною їх подальшого відсторонення від роботи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про неправомірність дій відповідача. Суд неправильно застосував норми матеріального права - ст.ст. 277, 297, 280, 1167 ЦК України, хибним є висновок про порушення прав позивачів внаслідок поширення негативної недостовірної інформації. Крім того, позивачами не доведено заподіяння їм моральної шкоди, судовим рішенням не обґрунтовано розмір моральної шкоди та причинний зв'язок між моральною шкодою і протиправними діями ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі вказують на її безпідставність. Рішення суду першої інстанції вважають законним, суд допустив помилку лише в щодо назви відповідача - не ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів», а ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивачі та їх представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що наказом в.о. директора філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів» №310 від 21.12.2017 року працівників ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 21.12.2017 року було відсторонено від роботи. За змістом наказу підставою для відсторонення слугувало виявлення 20.12.2017 року факту крадіжки зернопродуктів.

Наказом №311 від 22.12.2017 року внесено зміни до наказу № 310 від 21.12.2017 року та встановлено термін відсторонення від роботи працівників ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до моменту завершення службового розслідування, без збереження заробітної плати.

За результатами службового розслідування, висновком комісії ПАТ «ДПЗКУ» від 05.03.2018 року запропоновано накази в.о. директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький КХП» від 21.12.2017 року №310 та від 22.12.2017 року №311 скасувати.

Наказом в.о. директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький КХП» від 22.03.2018 року вказані накази скасовано.

Наказом в.о. директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький КХП» від 30.03.2018 року №120 зобов'язано здійснити нарахування та виплати відповідно до ст.235 КЗпП України ОСОБА_6 - за період з 22.12.2017 року по 28.03.2018 року, іншим позивачам - за період з 22.12.2017 по 31.03.2018 року.

ОСОБА_6 28.03.2018 року звільнена з роботи за згодою сторін. ОСОБА_4, ОСОБА_5 приступили до виконання своїх обов'язків з 01.04.2018 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив порушення прав позивачів внаслідок поширення негативної недостовірної інформації, а також незаконно відсторонив їх від роботи, чим спричинив їм моральну шкоду, що полягала у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків за відсутності засобів до існування, тому на її відшкодування слід стягнути їм по 5000 грн.

Висновки суду про порушення трудових прав позивачів внаслідок незаконного відсторонення від роботи ґрунтується на нормах матеріального права і відповідають обставинам справи.

Так, відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу законів про працю України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

За змістом ст. 46 Кодексу законів про працю України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом можливе у таких випадках: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

У наказі в.о. директора філії «Богданівецький комбінат хлібопродуктів» №310 від 21.12.2017 року про відсторонення позивачів від роботи, наказі №311 від 22.12.2017 року про встановлення строку відсторонення їх від роботи - до моменту завершення службового розслідування, без збереження заробітної плати, не наведено підстав для їх видачі, передбачених статтею 46 КЗпП України.

Наявність підстав для відсторонення позивачів від роботи власником або уповноваженим ним органом, визначених ст. 46 КЗпП України, а також іншими законодавчими актами відповідно до бланкетної (відсилочної) норми ст. 46 КЗпП України не встановлено і судом першої інстанції.

В свою чергу відсутність передбачених законом підстав для відсторонення позивачів від роботи роботодавцем встановлено висновком комісії ПАТ «ДПЗКУ» від 05.03.2018 року за результатами службового розслідування, затвердженим в.о. голови Правління ПАТ «ДПЗКУ», яким комісією запропоновано накази в.о. директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький КХП» від 21.12.2017 року №310 та від 22.12.2017 року №311 скасувати та притягнути до дисциплінарної відповідальності за порушення ст. 46 КЗпП України в.о. директора філії «Богданівецький КХП» Артьомова І.В.

Факт скасування цих наказів 22.03.2018 року, нарахування та виплата заробітної плати позивачам за час відсторонення від роботи на підставі наказу в.о. директора філії ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький КХП» від 30.03.2018 року №120 також підтверджує незаконність відсторонення позивачів від роботи.

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів та хибність висновку про неправомірність дій відповідача щодо відсторонення позивачів від роботи.

Обставини події (факту крадіжки чи замаху на крадіжку зернопродуктів), які стали причиною відсторонення позивачів від роботи не є предметом цього спору, тому посилання апелянта на їх неналежне дослідження є безпідставним.

Суд першої інстанції правильно констатував, що незаконне відсторонення позивачів від роботи мало наслідком порушення прав позивачів на працю, можливість заробляти собі на життя працею та отримувати оплату своєї праці.

Так, згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції правильно встановив, що внаслідок незаконного відсторонення позивачів від роботи та невиплати заробітної плати, їм була спричинена моральна шкода, оскільки це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру відшкодування цієї шкоди суд, посилаючись на ст. 23 ЦК України, правильно врахував, що позивачі впродовж більше 3 місяців залишалися без засобів до існування, що з очевидністю вплинуло на глибину та тривалість їх моральних страждань, істотність втрати нормальних життєвих зв'язків, значну потребу у додаткових зусиллях для організації свого життя.

Судове рішення містить достатнє обґрунтування визначеного розміру відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок порушення їх трудових прав.

Разом з тим, висновок суду про порушення особистих немайнових прав позивачів, приниження їх честі, гідності і ділової репутації внаслідок поширення негативної недостовірної інформації про них у наказі про відсторонення від роботи суперечить обставинам справи.

Так, наказ в.о. директора філії «Богданівецький комбінат хлібопродуктів» №310 від 21.12.2017 року про відсторонення позивачів від роботи містить лише посилання на виявлення факту крадіжки зернопродуктів 20.12.2017 року на виробничій дільниці елеватор, при цьому відсутні будь-які звинувачення в адресу позивачів чи посилання на їх вину у вчиненні цих дій.

Матеріали справи не містять також жодних даних щодо поширення відповідачем негативної недостовірної інформації про позивачів, зокрема, й у інший спосіб.

Відтак безпідставним є посилання у мотивувальній частині рішення на порушення особистих немайнових прав позивачів внаслідок приниження їх честі, гідності і ділової репутації та норми статей 277, 280, 297 ЦК України.

Суд також помилково вказав назву юридичної особи-відповідача як ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів», тоді як протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.06.2018 року (а.с. 177) замінено відповідача у справі філію ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів» на належного відповідача - ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Проте ця помилка може бути усунута судом першої інстанції шляхом виправлення описки після повернення справи після апеляційного перегляду судового рішення.

З врахуванням наведеного рішення суду слід змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на порушення особистих немайнових прав позивачів внаслідок приниження їх честі, гідності і ділової репутації та норми статей 277, 280, 297 ЦК України. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на порушення особистих немайнових прав позивачів внаслідок приниження їх честі, гідності і ділової репутації та норми статей 277, 280, 297 ЦК України.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М.Костенко