Провадження № 22-ц/802/98/19 Категорія: 71 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання - Губарик К.А.,

представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення щодо перебування у зоні проведення антитерористичної операції на сході України та участі у бойових діях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення щодо перебування у зоні проведення антитерористичної операції на сході України та участі у бойових діях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

Заява мотивована тим, що на даний час він працює на посаді старшого оперуповноваженого управління протидії наркозлочинності ГУНП у Волинській області. Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області № 1239 від 15 серпня 2017 року, будучи на той момент старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, він був направлений на стажування до Луганської області, а саме до Попаснянського ВП ГУНП у Луганській області терміном на 4 місяці, починаючи з 20 серпня 2017 року.

Заявник вказував, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р м. Попасне включено до переліку пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Під час стажування він приймав участь в антитерористичній операції та забезпеченні її проведення, що виразилось в розслідуванні кримінальних проваджень, охороні громадського порядку та публічної безпеки.

Вважає, що з врахуванням вказаних обставин він має право на отримання статусу учасника бойових дій, однак рішенням комісії Національної поліції України у наданні такого статусу йому було відмовлено з посиланням на відсутність інформації про його залучення наказом АТЦ та СБУ до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції. Проте із таким рішенням він не згідний, оскільки останнє суперечить вищевказаним обставинам. Зазначав, що від встановлення даного факту залежить виникнення у нього особистих та майнових прав як учасника бойових дій.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд встановити юридичний факт, а саме його перебування в зоні проведення антитерористичної операції та встановити факт безпосередньої участі в бойових діях, пов'язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення у Луганській області (у населених пунктах Золоте, Новоташківське) в період з 22 серпня 2017 року по 22 листопада 2017 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2018 року провадження у даній справі закрито.

В поданій апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просила скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження та розгляду справи з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що заявником у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення стосовно перебування у зоні проведення антитерористичної операції на сході України та участі у бойових діях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України вказувалося, що він безпосередньо захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. На підтвердження вказаного факту, суду першої інстанції були надані належні докази, які судом не були досліджені у встановленому законом порядку. Крім того зазначав, що він звернувся до суду із встановленням факту перебування у зоні АТО та участі у бойових діях, а не як помилково вважав суд, із вимогою про надання йому статусу учасника бойових дій. Вважає висновок суду щодо закриття провадження у справі необґрунтованим та безпідставним, оскільки у нього відсутні інші можливості встановити відповідний юридичний факт у порядку, встановленому законодавством України.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з таких мотивів.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що законодавством визначено позасудовий порядок, який дає змогу особі встановити статус учасника бойових дій, тому дійшов висновку, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими і такими, що узгоджуються з нормами процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на даний час проходить службу в Національній поліції України на посаді старшого оперуповноваженого управління протидії наркозлочинності ГУНП у Волинській області.

20 серпня 2017 року він, як старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Луцького ВП ГУНП у Волинській області, згідно наказу ГУНП у Волинській області № 1239 від 15 серпня 2017 року, був направлений на стажування до ГУ Національної поліції у Луганській області, терміном на 4 місяці (а.с.14).

Згідно з наказом Попаснянського ВП ГУНП у Луганській області № 143 від 22 серпня 2017 року та витягу з наказу ГУНП у Луганській області № 4382 від 17 листопада 2017 року, ОСОБА_2 з 22 серпня 2017 року по 20 листопада 2017 року проходив стажування на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП № 1 Попаснянського ВП ГУНП у Луганській області (а.с.15-16).

Місцевим судом також встановлено, що згідно повідомлення ГУНП у Луганській області від 08 травня 2018 року № 1528/111/19-2018, видати довідку про безпосередню участь ОСОБА_2 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності немає підстав у зв'язку з тим, що інформація про його залучення наказом АТЦ при СБУ до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, відсутня, вказаний працівник поліції до наказів АТЦ при СБУ (по стройовій частині) не включався (а.с.32).

Рішенням комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України в особі Національної поліції № 5/ІІ/ІІІ/1 від 11 липня 2018 року, ОСОБА_2 у наданні статусу учасника бойових дій відмовлено (а.с.36).

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до частин першої та другої статті 315 ЦПК України, суд, серед іншого, розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 просив суд встановити факт його перебування в зоні проведення антитерористичної операції та встановити факт безпосередньої участі в бойових діях, пов'язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення у Луганській області (у населених пунктах Золоте, Новоташківське) в період з 22 серпня 2017 року по 22 листопада 2017 року. Встановлення даного факту заявник пов'язує з необхідністю надання йому статусу учасника бойових дій, в чому йому було незаконно, як він вважає, відмовлено заінтересованою особою.

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 2 цієї постанови містяться роз'яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Суд першої інстанцій обґрунтовано виходив з того, що для вирішення питання про можливість встановлення статусу учасника бойових дій чинним законодавством визначений інший позасудовий порядок розгляду, а саме шляхом звернення до комісії Національної поліції з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, та визначення осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». І тільки у разі незгоди з рішенням зазначеної комісії, заінтересована особа має право на звернення до суду, але не з заявою про встановлення факту участі у бойових діях, а з позовом про оскарження дій комісії та прийнятого рішення у передбаченому законом порядку, чим ОСОБА_2 може скористатися, звернувшись до відповідного адміністративного суду.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі № 490/9547/17.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки законодавством визначено позасудовий порядок, який дає змогу особі встановити статус учасника бойових дій, то висновок місцевого суду про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є правильним.

На підставі наведеного, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про закриття провадження у даній справі відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що суд не взяв до уваги те, що він приймав участь у зоні проведення антитерористичної операції на сході України та забезпеченні її проведення, що виразилось в розслідуванні кримінальних проваджень, охороні громадського порядку та публічної безпеки, що є підставою для отримання статусу учасника бойових дій, безпідставні, оскільки законодавством визначено позасудовий порядок вирішення цього питання (встановлення фактів, необхідних для надання особі статусу учасника бойових дій) та передбачено його право на оскарження у судовому порядку саме відповідного протоколу (рішення) комісії про відмову у встановленні такого факту, що є підставою для надання статусу учасника бойових дій.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, а є власним суб'єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді