РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліменти у розмірі 7500,00 грн. в користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 28.03.2014 р. до досягнення ним повноліття.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка покликається на те, що 25 жовтня 2013 року між сторонами укладено шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №696.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, 28.03.2014 р.

Подружні відносини між сторонами припинені з червня 2017 р. Син проживає з матірю за адресою: м. Львів, вул. Моршинська, 2/44.

Відповідач час від часу перераховує кошти на утримання неповнолітнього сина, однак це відбувається нестабільно.

Дохід відповідача в середньому становить 30 000 грн.

Позивачка постійно піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її виховання, харчування, медичний огляд.

На підставі вищевикладеного, просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 7500 грн. Та стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала на адресу суду клопотання про слухання справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнав частково: стягнення аліментів у розмірі 6000 грн. на утримання сина.

За таких обставин суд приходить до висновку про можливість слухання справи у відсутності сторін, за наявних у матеріалах справи доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2013 року між сторонами укладено шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №696.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, 28.03.2014 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-СГ №409042.

Відповідно до довідки, виданої ЛКП «Затишне» №3665 від 15.11.2018 р. ОСОБА_3 за адресою: м. Львів, вул. Моршинська, 2/44.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

На підставі ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.191 СК України , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до положень ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоровя дитини, матеріальне становище відповідача, а також однаковий обов'язок обох батьків утримувати дитину та приходить до висновку, що слід стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліменти у розмірі 6000 грн. в користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 28.03.2014 р. до досягнення ним повноліття

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи, витрати на правову допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Щодо заявленої позовної вимоги про відшкодування коштів на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Судом встановлено, 19 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір №90 про надання правової допомоги.

Однак, документи, які були надані позивачем до суду не підтверджують обставин здійснення позивачем оплати послуг за надання правової допомоги в зазначеному розмірі в якості оплати послуг адвокату.

Керуючись ст.ст. 141,180, 182, 184, 191,192 СК України, ст.ст. 81, 83, 259, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів, задоволити частково.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно аліменти у розмірі 6000 грн. в користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 28.03.2014 р. до досягнення ним повноліття, починаючи з моменту предявлення позову (26 листопада 2018року)

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Позивач ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1).

Відповідач ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4).

Суддя Ванівський Ю.М.