І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Бєловол О.О.,
Справа № 629/354/19
Номер провадження 2/629/617/19
відповідач - ОСОБА_2
про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що рішенням Лозівського міськрайонного суду від 09.06.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення суду розмір витрат на утримання доньки значно зросли. Вона навчається у ліцеї № 4, відвідує танцювальний гурток східних танців у НВК № 8, додатково займається з репетитором з англійської мови. Також дитина потребує витрат на лікування, у разі хвороби. Для саморозвитку дитини та для полегшення навчання, позивачем було придбано новий планшет. Також, перед початком навчання позивач придбала дитині шкільні приладдя вартістю 650,00 гривень, а також купує додатково зошити, ручки та інше впродовж навчання. Влітку позивач придбала для дитини спортивний велосипед, вартістю 3500,00 гривень, оскільки це корисно для її фізичного розвитку та здоров'я. Крім цього дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, відвідувати різноманітні заходи та виставки. Також, з часу винесення рішення суду, значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивач сплачує самостійно, значно зросла вартість продуктів харчування. Дитині впродовж місяця треба їсти кисломолочні продукти, рибу, м'ясо, фрукти, овочі, однак розмір аліментів не відповідає цим витратам, і всі витрати позивач несе самостійно. Також, на теперішній час збільшився і прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років. Відповідач допомоги у вихованні дитини, витратах на лікування, додаткових витратах на утримання дитини, участі не приймає, вважаючи, що розмір аліментів має повністю задовольнити всі витрати на дитину. На підставі вищевикладеного просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача по справі аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.09.2018 року; стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, періодично, щомісячно по 1000 гривень для оплати навчання.
Відповідач ОСОБА_2 в наданому суду відзиву на позовну заяву, заперечував обставини, викладені позивачем, посилаючись на те, що єдиним на теперішній час доходом відповідача є пенсія по інвалідності, яка складає у розмірі 1497 гривень. Донька ОСОБА_3 до теперішнього часу зареєстрована за його адресою, та відповідно до цього йому нараховуються додаткові комунальні послуги. Крім того, позивач по справі - ОСОБА_1, виїжджаючи з його квартири, забрала окремі речі, які були придбані ними у кредит, та за які відповідач до теперішнього часу сплачує борг. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину для її навчання, то позивачем не надано жодного доказу про наявність цих витрат, а її посилання на їх наявність необґрунтовані, та не мають під собою жодного доказу.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, та наполягала на їх задоволенні, вказала, що частка аліментів визначена нею на її розсуд. Відповідач повинен нести і додаткові витрати, які складаються з витрат на навчання, до яких входять витрати на оплату занять англійською мовою, двічі на тиждень, по 100 грн за заняття та по сплаті занять танцями 250 грн на місяць. Також дитині позивач надає по 20 грн на проїзд. Доказів щодо сплати цих коштів у неї не має. Також дитині для її фізичного розвитку та здоров'я було придбано спортивний велосипед, і для саморозвитку та полегшення навчання - новий планшет, витрати на які вона підтверджує документально.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 1100 гривень щомісячно. Зазначив, що не погоджується із здійсненими витратами на придбання планшету та велосипеду, оскільки з ним не узгоджувалася необхідність їх придбання, вони не є предметами першої необхідності.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд доходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2016 року /а.с.5/, який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.01.2017 року /а.с. 20/.
Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 /а.с.4/.
За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.06.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень щомісяця, починаючи з 09.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття /а.с.19/.
Відповідач являється інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує пенсію в розмірі 1497 гривень, що підтверджується випискою з розпорядження про призначення пенсії, виданої Лозівським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України Харківської області 26.03.2019 року /а.с.56/; являється фізичною особою - підприємцем, його дохід за звітній (податковий) період складає 207353,00 гривень, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2018 рік /а.с.75/.
Дитина ОСОБА_3 має задовільний стан здоров'я, зареєстрована за адресою відповідача, але фактично мешкає разом з позивачем, питання про місце проживання дитини сторонами не вирішувалося, самостійного доходу дитина не має.
Стосовно доводів відповідача про необхідність призначення аліментів у твердій грошовій сумі, то в ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України закон визначає, що той з батьків, разом з яким проживає дитина, сам обирає спосіб стягнення аліментів - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.
Сторони не заперечували, що дитина проживає з позивачем. Позивач визначила спосіб стягнення аліментів - у частці від доходу.
Щодо вимог позивача про збільшення розміру аліментів, то суд при вирішенні цього питання враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду від 09.06.2015 року.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.
08.07.2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Так, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - становить 2027 грн., з 1 липня 2019 року - 2118 грн., з 1 грудня 2019 року - 2218 грн.
Суд доходить висновку про те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.
Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання.
Суд бере до уваги, що відповідач являється інвалідом третьої групи, фізичною особою-підприємцем, має постійний дохід, враховує наявність у відповідача невиконаних кредитних зобов'язань, витрат на комунальні послуги (водопостачання та водовідведення нараховується за лічильниками, інші послуги, виходячи з загальної або опалювальної площі квартири, з розрахунку на дві особи, в т.ч. за дитину, нараховується плата за захоронення ТПВ у розмірі 53,86 грн. на місяць) тощо, при цьому вказує, що розмір аліментів, який стягується з відповідача за рішенням суду від 09.06.2015 року та становить 500 грн. на теперішній час не відповідає вимогам законодавства та суперечить інтересам дитини, а тому, суд доходить висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів за рішенням суду.
Суд приймає до уваги надані позивачем товарні чеки від 20.08.2018 року про придбання канцелярських товарів на суму 650 гривень, квитанції про нарахування комунальних послуг, товарний чек № 30 від 30.09.2018 року про придбання одягу на суму 395 гривень, чеки про придбання продуктів харчування, канцелярських товарів, одягу на суму 1705,40 гривень.
Разом з тим, оцінюючи можливості її батьків, потреби малолітньої дитини у віці 9 років, суд виходить з обов'язку обох батьків (і позивача, і відповідача) в рівних частках нести витрати по утриманню дитини, і частково задовольняє позов, збільшуючи визначений рішенням суду від 09.06.2015 року розмір аліментів на дитину до 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд відмовляє в частині стягнення аліментів з 01.09.2018 року, та присуджує стягнення аліментів з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину щомісяця по 1000 грн., то суд зазначає наступне.
Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину вразі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Це кошти, які додатково витрачаються у зв'язку з особливими обставинами: на розвиток здібностей дитини - розумових, фізичних, музичних; на лікування дитини - придбання певних ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Загальновідомо, що при їзді на велосипеді організм отримує аеробні навантаження, покращується вентиляція легень, велосипед корисний для серцево-судинної системи, дозволяє підвищити витривалість, тренує м'язи ніг, для утримання рівноваги при тренуванні на велосипеді працюють всі м'язи спини, тощо.
Планшетом є планшетний персональний комп'ютер , який дозволяє під час навчання читати підручники, книги, дивитися навчальні відео, користуватися інтернетом, грати в навчальні ігри, працювати з текстом, в графічних редакторах, програмувати, тощо.
Суд враховує доводи позивача щодо придбання планшету та велосипеду на загальну суму 8717,07 гривень, оскільки вказані витрати обумовлені розвитком дитини, витрачені на розвиток фізичних та розумових здібностей дитини, та встановлюють обставини зазначені в частині першій статті 185 СК України.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині вимог щодо додаткових витрат, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача половини вартості додаткових витрат, понесених на придбання планшету та велосипеду в розмірі 4358 гривень 54 копійки.
При цьому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення періодичних, щомісячних платежів на оплату навчання, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заявлених вимог щодо здійснення витрат на оплату занять англійською мовою, танцями.
Щодо доводів відповідача про те, що позивач ОСОБА_1 виїжджаючи з його квартири, забрала окремі речі, які були придбані сторонами у кредит, та за які відповідач до теперішнього часу сплачує борги, суд роз'яснює, що ці питання підлягають вирішенню в порядку ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, зважаючи, що позивачем заявлені дві вимоги (про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат), які задоволені судом в частині їх доведення, а позивач звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1536,80 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265,268, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист № 629/431/15-ц, виданий 09 червня 2015 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області, відізвати з дня набрання даним рішенням законної сили.
Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, фактично понесені додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4358 гривень 54 копійки.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1536 гривень 80 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається через Лозівський міськрайонний суд Харківської області до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1
відповідач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
Повний текс рішення виготовлено 08 квітня 2019 року.
Суддя: К.Ш. Харабадзе