ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1351/19 Справа № 210/3439/17 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки будинку в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником 2/5 часток житлового будинку по АДРЕСА_1, який складається із двох частин, друга частина - 3/5 належить на праві спільної часткової власності відповідачу. Зазначений житловий будинок розділений між співвласниками на два окремих домоволодіння, обладнаний окремими входами та підведеними окремими комунікаціями, комунальні послуги нараховуються окремо, у зв'язку з чим виділ часток не створить перешкод та незручностей в користуванні відповідачем своєю частковою.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просив суд розділити в натурі домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1, на два окремі домоволодіння, визнати за позивачем право власності на частину житлового будинку, як на окреме домоволодіння, за зазначеною адресою, що складається з наступних кімнат: 2-1, загальною площею 9,7 кв.м; 2-2, загальною площею 14,4 кв.м; 2-3, загальною площею 11,4 кв.м; 2-4, загальною площею 5,2 кв.м; 2-5, загальною площею 13,1 кв.м, а також, просив припинити право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Так, судом не взято до уваги, що позивачем виготовлено новий технічний паспорт на домоволодіння та зареєстровано його у БТІ.

ОСОБА_2 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 2/5 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 10 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С., зареєстровано в реєстрі №1155, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

В п.1 Договору дарування зазначено, що 2/5 частки житлового будинку з господарськими побудовами складається з: шлакоблочного обкладеного цеглою житлового будинку А-1 загальною площею 59,4 кв.м, житловою площею 31,0 кв.м, цегляного сараю Б, глинобитної літньої кухні В, шлакоблочної літньої кухні Г, цегляного сараю Д, цегляної вбиральні Е, водо колонки ІІ, вимощення ІІІ.

Згідно експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку "А-1" по АДРЕСА_1 та плану будинку квартира 1 (загальна площа 34,8 кв.м) складається з коридору (4,9 кв.м), житлової кімнати (10,2 кв.м), житлової кімнати (7,4 кв.м), кухні (6,6 кв.м), тамбуру (5,7 кв.м); квартира 2 (загальна площа 24,6 кв.м) - коридору (4,3 кв.м), кухні (6,9 кв.м), житлової кімнати (6,0 кв.м), житлової кімнати (7,4 кв.м), що відповідає розміру площі, зазначеній в договорі дарування.

За даними КП ДОР "Криворізьке БТІ" в складі 2/5 домоволодіння з господарчими спорудами АДРЕСА_1 виявлено самочинне будівництво - реконструкція житлового будинку "А-1", за рахунок виконаної реконструкції фактична загальна площа приміщення житлового будинку становить 82,9 кв.м, житлова площа 43,4 кв.м.

Відповідно до розпорядження Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 "Про перейменування топонімів у населених пунктах області" вул. Вільгельма Піка в м. Кривому Розі перейменовано на вул. Якова Бєлєвцева, Дзержинський район - на Металургійний.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що виділення частки в натурі не порушить права відповідача з огляду на те, що домоволодіння розділено між співвласниками, воно обладнане двома входами, окремими комунікаціями та розділено комунальні рахунки по будинку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що спірний об'єкт нерухомості (житловий будинок) зазнав реконструкції та відбулося зменшення його загальної площі з 59,4 кв.м до 53,8 кв.м, житлової з 31,0 кв.м до 25,8 кв.м, що призвело до набуття нових якісних характеристик житлового будинку, в той час, як відповідні дозволи компетентних органів на реконструкцію відсутні, тож підстави для його поділу (виділу) в порядку, встановленому ст. ст. 364, 367 ЦК України, відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, а ст. 367 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

За змістом цих норм виділ (поділ) частки із спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунок часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси .

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 314, 317, частинами першою, другою ст. 376 ЦК України.

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки». Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009р. №295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо - розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

В технічному паспорті, складеному ФОП ОСОБА_4, встановлено, що станом на 12 січня 2018 року загальна площа одноквартирного (садибного) житлового будинку №16, літера "А-1" складає 53,8 кв.м, житлова 25,8 кв.м., тобто виявлено зменшення його загальної площі з 59,4 кв.м до 53,8 кв.м, житлової з 31,0 кв.м до 25,8 кв.м, яке відбулося за рахунок демонтажу частини будинку.

Вартість вказаної частки становить 115690 грн., що вбачається зі звіту про оцінку майна №AG170920-005, виконаного ТОВ "Арті Груп".

Отже, в складі 2/5 домоволодіння з господарчими спорудами АДРЕСА_1 виявлено самочинне будівництво, яке не узаконено в установленому законом порядку.

У зв"язку з чим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову є правильним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на реконструйоване спірне житлове приміщення було зроблено новий технічний паспорт, копія якого наявна в матеріалах справи та який зареєстрований в БТІ у встановленому законом порядку, а також, позивач має окремий особовий рахунок на сплату комунальних послуг №231442 та присвоєно його частині домоволодіння адресу АДРЕСА_1 апеляційним судом перевірено.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки наявність нового технічного паспорту на спірне домоволодіння не дає підстав стверджувати, що самочинно проведена реконструкція була здійснена на підставі відповідних дозволів, а також, апелянтом не було надано жодних відповідних актів щодо введення самочинно реконструйованого житлового приміщення в експлуатацію у відповідності до норм чинного законодавства України.

Так, внаслідок проведеної апелянтом реконструкції житлового будинку відбулося зменшення його загальної площі з 59,4 кв.м до 53,8 кв.м, житлової з 31,0 кв.м до 25,8 кв.м, що підтверджується звітами експерта та технічним паспортом, про який зазначає ОСОБА_1

Проте, зазначені реконструкції слід проводити у відповідності до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва, за дозволом, наданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, при наявності затвердженої у встановленому порядку проектної документації, рішень місцевих органів самоврядування.

Дозволи компетентних органів та проектна документація позивачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної не надані.

Таким чином, не підлягають поділу (виділу) в порядку ст. ст. 364, 367 ЦК України об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко