Справа № 161/7141/18
Провадження № 2-о/161/41/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, заінтересована особа Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській областізвернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, встановити факт, що громадянин Польщі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Варшава, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свою заяву обґрунтовує тим, що перебуваючи в Польщі в період з 1998 по 2001 р.р., проживала разом та перебувала в близьких стосунках з громадянином Польщі ОСОБА_8. Як закономірний наслідок цих стосунків, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_6. Оскільки в неї з батьком дитини виникли суперечки, вона повернулась в Україну, де і народилась донька. Вказує, що зареєструвала доньку на своє прізвище, відомості про батька внесені до акту про її народження, та відповідно, свідоцтва про народження, з її слів, хоча батько просив записати доньку на нього.

Після народження доньки батько дитини неодноразово приїжджав до них в Україну, навідував їх з донькою, мав намір одружитись із ОСОБА_2 та визнати дитину в законному порядку. Але вона по молодості літ та властивій молодості категоричності не пробачила йому образ і не йшла назустріч.

Вказує, що батько та донька налагодили контакт між собою в мережі Інтернет і спілкувались кілька років. Він запрошував доньку в гості. Разом з батьком вони обговорювали можливість її навчання в Польщі. Донька пішла на курси та вивчила польську мову. В березні 2017 року ОСОБА_2 домовилась з батьком ОСОБА_8 про те, що він в липні приїде до України для оформлення юридичного визнання свого батьківства. Однак ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Варшава ОСОБА_8 раптово помер у віці 42 роки. Про цю подію її повідомила його донька ОСОБА_1, та надіслала його свідоцтво про смерть.

Той факт, що ОСОБА_8 визнавав доньку своєю, засвідчила власною заявою, завіреної в нотаріальному порядку, ОСОБА_1, інша донька померлого.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_8 щодо доньки необхідне для реалізації її особистих немайнових прав: права на ім'я, передбаченого ст. 28 ЦК України, відповідно до якої фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, що є громадянином України, складається з її прізвища, власного імені та по батькові, на внесення до актового запису відомостей про дійсного біологічного батька дитини, права на вибір місця проживання, передбаченого ст. 29 ЦК України, права на отримання можливості отримати «Карту поляка» та/або громадянства республіки Польща, оскільки її батько був громадянином цієї країни (зміна громадянства як право передбачена ст. 25 Конституції України),права на вибір місця проживання, передбаченого ст. 29 ЦК України, права на набуття освіти, зокрема за кордоном (дитина має намір продовжити навчання після закінчення школи у Польщі, а для громадян навіть іноземних держав, які мають польське походження, надаються пільги щодо вступу, тощо.

Реалізація вказаних прав має велике значення для доньки. Водночас зазначає, що встановлення даного факту не пов'язане із наступним вирішенням спору про право.

З урахуванням вищевикладеного, просить встановити факт, що громадянин Польщі ОСОБА_8, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. у м. Конське, Польща, помер ІНФОРМАЦІЯ_3. у м. Варшава, є батьком ОСОБА_6, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мала Глуша, Любешівського району Волинської області.

Від представника заявника ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, заяву підтримує з підстав, викладених в ній, просить задовольнити.

Від представника заінтересованої особи ОСОБА_4 надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, при вирішенні питання покладались на думку суду.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши показання свідків, наданих у судовому засіданні 21 січня 2019 року, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, в графі мати записано - ОСОБА_2, в графі батько записаний ОСОБА_8 (а.с. 8).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 6, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 04 травня 2007 року, ОСОБА_2 після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с. 5).

Як вбачається зі скороченої копії акту про смерть від 13 червня 2017 року, складеного у м. Варшава, Республіка Польща, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Варшава (а.с. 14,15).

У судовому засіданні 21 січня 2019 року у якості свідків допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які вказували суду, що їм відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 проживали у м. Варшава разом як сім'я у період з 1998 року по 2001 рік, також вказували, що ОСОБА_8 приїзжав в Україну, вказував, що ОСОБА_6 є його донькою та має намір узаконити дану обставину.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, заяви заінтересованої особи ОСОБА_1, їй з 2012 року відомо про ту обставину, що її батько ОСОБА_8 має доньку ОСОБА_6, яка народилась у 2001 році та проживає у м. Луцьку, з донькою ОСОБА_6 батько спілкувався та запрошував її до Польщі. Вказує, що їй відомо, що батько мав намір встановити батьківство щодо ОСОБА_6 (а.с. 18).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту вказаних статей, а також роз'яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укизначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Згідно ст.7 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною радою України 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду.

Пленум Верховного суду України в п.15 Постанови № 5 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи , яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В п.13 названої Постанови вказано, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинялось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Крім того, в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом , якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Необхідність у встановленні батьківства заявник пов'язує із необхідністю права на отримання можливості отримати «карту поляка», оскільки її батько був громадянином цієї країни та має намір продовжити навчання після закінчення школи у Польщі, а для громадян, які мають польське походження, надаються пільги щодо вступу. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що факт батьківства ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно ОСОБА_6, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мала Глуша, Любешівського району Волинської області, знайшов своє підтвердження в суді, а надані суду докази підтверджують визнання померлим ОСОБА_8 свого батьківства.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 175, 265, 293,315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Конське, Польща, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, стосовно ОСОБА_6, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мала Глуша, Любешівського району Волинської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення. 03 квітня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк