№ 336/7520/18
Пр..№ 2/336/994/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

26 березня 2019 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 06.12.2018 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначив, що 21.09.2018 р. між ОСОБА_3, в якості позичальника, та ОСОБА_1, від якого діяв ОСОБА_4, в якості позикодавця, було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, зареєстрований в реєстрі за № 3504.

У відповідності до п.1 договору, позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти та зобовязується їх повернути позикодавцеві на умовах, визначених цим договором, в обумовлений у цьому договорі строк.

Згідно п.2 договору, позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у сумі 128 800 грн.

У п.3 договору сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватись щомісячно не пізніше 06 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього договору, таким чином: протягом перших 11 місяців, кожного місяця у сумі не менше, ніж 4900 грн. на місяць; залишок суми у розмірі 74900 грн. має бути сплачено одним платежем протягом 12 місяця, але у строк, що не перевищує строк встановлений цим договором.

П.4 договору сторони визначили, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та отримані позичальником до підписання цього договору. Своїм підписом у цьому договорі та власноруч написаною розпискою позичальник підтверджує факт отримання грошових коштів, що є предметом цього договору, від позикодавця у повному обсязі.

У відповідності до п.п.5.2 договору, повернення коштів за цим договором має бути здійснено не пізніше 21 вересня 2019 року (кінцевий термін виконання зобовязання за цим договором).

Проте, відповідач свого обовязку за договором позики не виконав, не вчинив жодного щомісячного платежу, позику не повернув.

На день звернення до суду з позовом сума позики, що залишилася відповідачем не повернутою становить 128 800 грн.

Умовами договору позики (п.7) передбачено, що при неповерненні позичальником суми позики (частини позики) своєчасно або порушенні позичальником термінів та/або розміру сплати щомісячних платежів, позикодавець вправі буде предявити цей договір до стягнення у повному обсязі у строки та порядку, що передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому позики (частини позики), що залишилась не сплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати семи відсотків неустойки від простроченої суми за кожен день прострочення.

В силу ст.625 ЦК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобовязання, що складають 614 грн.

Розмір семи відсотків неустойки за кожен день прострочки становить 297 528,00 грн.

Станом на дату подання позову ОСОБА_3 повинен повернути ОСОБА_1 суму основного боргуза договором позики у розмірі 128800 грн., три проценти річних з простроченої суми у розмірі 614 грн. та 7 відсотків неустойки в розмірі 297 528,00 грн., що разом становить 426 942,00 грн.

В забезпечення виконання вищевказаного договору позики, 21.09.2018 р. між ОСОБА_1, як іпотекодержателем, та ОСОБА_3, як іпотекодавцем, укладено нотаріально посвічений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 3505.

Відповідно до п.1 іпотечного договору, іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання зобовязання, зазначеного у п.2 цього договору, передає в іпотеку іпотекодержателю, а іпотекодержатель приймає від іпотекодавця в іпотеку на умовах, визначених договором, нерухоме майно.

У відповідності до п.2 іпотечного договору, цим договором забезпечується виконання зобовязання, що виникло у ОСОБА_3 перед іпотекодержателем на підставі договору позики грошових коштів, посвідченого ОСОБА_5 приватним нотаріусом ЗМНО, 21.09.2018 р. № 3504 укладеного на суму 128800,00 грн., обумовленим в основному договорі строком повернення боргу до 21.09.2019 р. та вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобовязання за цим договором та позичальником за основним договором, вимоги стосовно повного відшкодування усіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у звязку з реалізацією його прав за цим договором.

Згідно з п.3 іпотечного договору, за цим договором в іпотеку передається квартира АДРЕСА_1.

В п.19 іпотечного договору сторони визначили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем за його вибором.

П.20 договору сторони домовились, що у разі порушення умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених вимог зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку».

09.11.2018 р. боржнику ОСОБА_3 було направлено вимогу про усунення порушень.

За позовом, посилаючись на ст.ст.525, 526, 611, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», представник позивача в інтересах ОСОБА_1, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 160, що знаходиться в будинку № 10 по вул.Пархоменка в м.Запоріжжі, загальна площа 33,9 кв.м., що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвіченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 06.12.2017 р. за р.№2253, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку», а саме: надати ОСОБА_1 права від свого імені продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною в розмірі 341 202,00 грн. без ПДВ, встановленою на підставі звіту про оцінку майна від 30.11.2018 р. субєктом оціночної діяльності; за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_1 за договором позики від 21.09.2018 р. в сумі 426 942 грн., що складається з: суми основного боргу 128800,00 грн.; суми трьох процентів річних 614,00 грн.; суми неустойки 297 528 грн.; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 4269,43 грн.

Ухвалою судді від 11.12.2018 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 25.01.2019 р.

25.01.2019 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 26.02.2019 р.

26.02.2019 р. розгляд справи відкладено на 26.03.2019 р. для повторного виклику відповідача на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом з письмових доказів, 21.09.2018 р. між ОСОБА_3, в якості позичальника, та ОСОБА_1, від якого діяв ОСОБА_4, в якості позикодавця, було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, зареєстрований в реєстрі за № 3504 (а.с.7-8).

У відповідності до п.1 договору, позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти та зобовязався їх повернути позикодавцеві на умовах, визначених цим договором, в обумовлений у цьому договорі строк.

Згідно п.2 договору, позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у сумі 128 800 грн.

У п.3 договору сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватись щомісячно не пізніше 06 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього договору, таким чином: протягом перших 11 місяців, кожного місяця у сумі не менше, ніж 4900 грн. на місяць; залишок суми у розмірі 74900 грн. має бути сплачено одним платежем протягом 12 місяця, але у строк, що не перевищує строк встановлений цим договором.

П.4 договору сторони визначили, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та отримані позичальником до підписання цього договору. Своїм підписом у цьому договорі та власноруч написаною розпискою позичальник підтверджує факт отримання грошових коштів, що є предметом цього договору, від позикодавця у повному обсязі.

У відповідності до п.п.5.2 договору, повернення коштів за цим договором має бути здійснено не пізніше 21 вересня 2019 року (кінцевий термін виконання зобовязання за цим договором).

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст.629 цього Кодексу передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідач свого обовязку за договором позики не виконав, не вчинив жодного щомісячного платежу, позику не повернув.

Сума позики, що залишилася відповідачем не повернутою, становить 128 800 грн.

Умовами договору позики (п.7) передбачено, що при неповерненні позичальником суми позики (частини позики) своєчасно або порушенні позичальником термінів та/або розміру сплати щомісячних платежів позикодавець вправі буде предявити цей договір до стягнення у повному обсязі у строки та порядку, що передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому позики (частини позики), що залишилась не сплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати семи відсотків неустойки від простроченої суми за кожен день прострочення.

У ч.1 ст.1050 ЦК України визначено, що позичальник, який своєчано не повернув суму позики, зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

У розумінні ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобовязання складають 614 грн. (128 800 грн. х 0,008219 % х 58, де 128800 грн. сума боргу, 0,008219 % - 3% : 365 днів, 58 період заборгованості з 07.10.2018 р. по 03.12.2018 р.)

Розмір семи відсотків неустойки за кожен день прострочки становить 297 528,00 грн. (128 800 грн. х 7% х 33 дні (період заборгованості з 07.10.2018 р. по 08.11.2018 р.).

Станом на дату подання позову (03.12.2018 р.) відповідач повинен повернути ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики у розмірі 128800 грн., три проценти річних з простроченої суми у розмірі 614 грн. та 7 відсотків неустойки в розмірі 297 528,00 грн., що разом становить 426 942,00 грн.

В забезпечення виконання вищевказаного договору позики, 21.09.2018 р. між ОСОБА_1, як іпотекодержателем, та ОСОБА_3, як іпотекодавцем, укладено нотаріально посвічений іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 3505 (а.с.8 зв.-14).

Відповідно до п.1 іпотечного договору, іпотекодавець з метою забезпечення повного виконання зобовязання, зазначеного у п.2 цього договору, передає в іпотеку іпотекодержателю, а іпотекодержатель приймає від іпотекодавця в іпотеку на умовах, визначених договором, нерухоме майно.

У відповідності до п.2 іпотечного договору, цим договором забезпечується виконання зобовязання, що виникло у ОСОБА_3 перед іпотекодержателем на підставі договору позики грошових коштів, посвідченого ОСОБА_5 приватним нотаріусом ЗМНО, 21.09.2018 р. № 3504 укладеного на суму 128800,00 грн., обумовленим в основному договорі строком повернення боргу до 21.09.2019 р. та вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобовязання за цим договором та позичальником за основним договором, вимоги стосовно повного відшкодування усіх фактичних витрат, понесених іпотекодержателем у звязку з реалізацією його прав за цим договором.

Згідно з п.3 іпотечного договору, за цим договором в іпотеку передається квартира АДРЕСА_1.

Згідно із ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 згаданого Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку»).

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку»).

В п.19 іпотечного договору сторони визначили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем за його вибором.

П.20 договору сторони домовились, що у разі порушення умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених вимог зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку».

09.11.2018 р. боржнику ОСОБА_3 було направлено вимогу про усунення порушень.

Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК).

В силу положень ст.ст.36-38 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки одним із передбачених способів: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання та/або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобовязаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків (ч.1 ст.38 ЗУ «Про іпотеку»).

У ч.6 ст.38 Закону зазначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна сцбєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно з положеннями ст.39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах).

Згідно зі звітом про оцінку майна від 30.11.2018 р., початкова (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_2, загальною площею 33,9 кв.м., складає 341 202 грн. без ПДВ. (а.с.20-26).

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та захисту його права у обраний позивачем спосіб.

На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 4269,43 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1) (представник позивача ОСОБА_2) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2) про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 160, що знаходиться в будинку № 10 по вул.Пархоменка в м.Запоріжжі, загальна площа 33,9 кв.м., що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвіченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 06.12.2017 р. за р.№2253, шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку», а саме: надати ОСОБА_1 права від свого імені продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною в розмірі 341 202,00 грн. без ПДВ, встановленою на підставі звіту про оцінку майна від 30.11.2018 р. субєктом оціночної діяльності.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_1 за договором позики від 21.09.2018 р. в сумі 426 942 грн. (сума основного боргу 128800,00 грн.; сума трьох процентів річних 614,00 грн.; сума неустойки 297 528 грн.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за рахунок предмета іпотеки судові витрати в сумі 4269,43 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк