Справа №717/60/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

за участі секретаря: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача ОСОБА_2 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ „ПРИВАТБАНК заборгованість у розмірі 96775 гривень 16 копійок за кредитним договором № б/н від 30.03.2011 року, яка складається з наступного: 787 гривень 70 копійок заборгованість за кредитом, 90337 гривень 29 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом, 5650 гривень 17 копійок заборгованість за пенею та комісією. Судові витрати у розмірі 1921 гривня.

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася.

Представник позивача в судове засідання не зявився. В поданому до суду клопотанні представник позивача просить розглянути справу без участі представника позивача.

Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК та відповідачкою ОСОБА_1 30 березня 2011 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідачка ОСОБА_1 04 серпня 2013 року отримала кредит в сумі 787 гривень 70 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на місяць. Вказані обставини стверджуються копією заяви ОСОБА_1 від 30.03.2011 року, випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.1999 року по 19.01.2019 року, копією довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки „Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду.

Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання Згідно даного договору відповідачка зобовязалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено, що сплата відсотків здійснюється щомісяця до 25 числа. Розмір щомісячних платежів визначено сторонами як 7% заборгованості, , але не менше 50 гривень. Вказані обставини стверджуються копією довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки „Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки „Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду пеня за несвоєчасне погашення заборгованості розраховується як пеня = базова процентна ставка по договору/30 і на враховується за кожний день прострочення кредиту + 1% від заборгованості але не менше 30 гривень нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсотках 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 гривень і більше.

Відповідачка не виконала свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 787 гривень 70 копійок, а також прострочила заборгованість по відсотках. Відповідно до умов договору відповідачці нарахована пеня. Вказані обставин стверджуються розрахунками заборгованості.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобовязань за цим договором, порушила свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 „Позика глави 71 „Позика. Кредит. Банківський вклад, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно до довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки „Кредитка універсальна 55 днів пільгового періоду відповідачка зобовязалася погасити заборгованість за кредитом щомісячними платежами в розмірі 7% заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості. Враховуючи, що відповідачка отримала кредит 04 серпня 2013 року, вона повинна була в повному обсязі погасити його протягом 15 місяців, тобто до 04 листопада 2014 року.

Відтак, у межах строку кредитування, тобто до 04 листопада 2015 року відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 04 листопада 2015 року, відповідачка мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, позивач не мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Така позиція закріплена у постанові Верховного Суду по справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року.

Таким чином, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України вищезазначені висновки, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в частині нарахування процентів відповідно до умов договору після закінчення строку кредитування, тобто після 04 листопада 2014 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості за договором від 30.03.2011 року укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 30.09.2018 року наданий позивачем в частині нарахування відсотків після 04 листопада 2014 року. Зокрема нарахування процентів здійснювалося після закінчення строку кредитування.

Крім того, згідно до пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК договір дії на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же строк.

Таким чином, термін дії договору між сторонами, за умови його пролонгації, закінчився 30 березня 2013 року.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача по відсотках, суд враховує лише відсотки нараховані до 04 листопада 2014 року включно.

Таким чином, заборгованість відповідачки по відсотках, з урахуванням отриманих нею сум, за період до 04 листопада 2014 року, складає 1013 гривень 87 копійок.

У анкеті - заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачкою зазначено, що остання згідна з тим, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Сума нарахованої відповідачу пені складає 5650 гривень 17 копійок.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід задовольнити частково і з відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 7451 гривня 74 копійки, в тому числі: основний борг в сумі 787 гривень 70 копійок, заборгованість по відсотках в сумі 1013 гривень 87 копійок та пеню за несвоєчасність виконанням зобовязань по договору в сумі 5650 гривень 17 копійок.

Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 147 гривень 91 копійку в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК, яке розташоване в м. Київ, вулиця Грушевського будинок 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, до ОСОБА_1, жительки с. Оселівка Кельменецького району Чернівецької області, вулиця Соборна будинок 68, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК 7451 (сім тисяч чотириста пятдесят одну) гривню 74 (сімдесят чотири) копійки заборгованості за кредитним договором та 147 (сто сорок сім) гривень 91 (девяносто одну) копійку в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02 квітня 2019 року.

Суддя: