Справа №466/8046/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Іваника Р.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до Управління служби безпеки України у Львівській області про визнання дій протиправними,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до Управління служби безпеки України у Львівській області, в якому просить: визнати протиправним рішення Управління служби безпеки України у Львівській області згідно протоколу житлово-побутової комісії від 15.06.2018 року №2 про відмову в зарахуванні ОСОБА_4 на квартирний облік; визнати за ОСОБА_4 право на зарахування разом із членами сім'ї на квартирний облік в Управління служби безпеки України у Львівській області за рапортом від 22.08.2017 року з часу подачі рапорту з урахуванням терміну розгляду звернення з 22.09.2017 року; зобов'язати Управління служби безпеки України у Львівській області зарахувати позивача та членів його сім'ї на квартирний облік за рапортом від 22.08.2017 року з 22.09.2017 року; стягнути з відповідача на користь позивача завдану йому шкоду за фактично сплачені ним кошти за найм житла за період вересень 2017 року жовтень 2018 року у розмірі 69200 грн.; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_4 компенсацію за найм житла з жовтня 2018 року по день фактичного виконання рішення суду про постановку на квартирний облік із розрахунку 5000 грн. щомісячно.

29.01.2019 року представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав заяву про збільшення позовних вимог та додатково просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду у місячний термін рапорту ОСОБА_4 від 22.08.2017 року про прийняття на квартирний облік. Окрім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану йому шкоду за фактично сплачені ним кошти за найм житла за період з вересня 2017 року по січень 2019 року у розмірі 84200 грн. та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_4 компенсацію за найм житла з лютого 2019 року по день фактичного виконання рішення суду про постановку на квартирний облік із розрахунку 5000 грн. щомісячно.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 проходить військову службу в органах Головного управління військової контррозвідки ДКР СБ України з місцем дислокації: м. Львів, вул. Лисенка, 15, куди був призначений наказом ДКР СБ України від 01.07.2016 року № 99-ос. 22.08.2017 року ОСОБА_4 звернувся з рапортом до житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України у Львівській області про зарахування його та членів сім'ї на квартирний облік. Вказаний рапорт, в порушення Закону України «Про звернення громадян», залишився без розгляду, тому ОСОБА_4 повторно 14.11.2017 року звернувся на ім'я начальника Управління Служби безпеки України у Львівській області з клопотанням розглянути раніше поданий рапорт щодо постановки на квартирний облік. Не отримавши жодної реакції з порушеного питання, 02.02.2018 року позивач повторно направив документи голові житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України у Львівській області про розгляд питання щодо постановки на квартирний облік. Листом від 27.06.2018 року № 62/19-613п за підписом заступника голови житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України у Львівській області позивачу повідомлено про відмову в зарахуванні на квартирний облік. Підставою стало те, що ОСОБА_4 не зареєстрований у м. Львові, з посиланням на п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській PCP, затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470.

ОСОБА_6 контррозвідки Головного управління військової контррозвідки від 21.07.2018 року № 17/6693нт щодо розгляду керівництвом Служби безпеки України звернення ОСОБА_4 до Президента України з житлового питання начальника Управління Служби безпеки України проінформовано позицію керівництва Служби безпеки України, що відмова в зарахуванні ОСОБА_4 на квартирний облік є безпідставною, оскільки вимоги щодо реєстрації у відповідному населеному пункті не поширюється на внутрішньо переміщених осіб з числа учасників бойових дій, згідно з підпунктом 8 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській PCP, затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470. Відповідачем листом від 17.08.2018 № 62/19/П-532/14 відмовлено ОСОБА_4 у зарахуванні на квартирний облік, у зв'язку з відсутністю реєстрації місця проживання у м. Львові, з посиланням на п. 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській PCP, затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470.

Окрім того, зазначає, що з 22 вересня 2017 року до даного часу, за умови прийняття житлово-побутовою комісією відповідача рішення у тридцятиденний термін, як передбачено ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» про зарахування ОСОБА_4 та членів його сім'ї на квартирний облік, останній набув би право на отримання компенсації за піднайом житла (квартира за адресою: АДРЕСА_1, договір оренди від 15.01.2017 року) у розмірі фактичних витрат 5000 грн. щомісячно. Доказами оренди ОСОБА_4 житла для проживання із членами сім'ї та фактичної оплати за оренду є договір від 15.01.2017 року та виписки про перерахування коштів за оренду житла із належного ОСОБА_4 картрахунку на картрахунок власника житла - ОСОБА_7 Вважає, що ОСОБА_4 має право на отримання компенсації за оренду житла за період з вересня 2017 року по січень 2019 року у розмірі 84200 грн. Стверджує, що неправомірне рішення Управління Служби безпеки України у Львівській області про відмову у зарахуванні ОСОБА_4 та членів його сім'ї на квартирний облік позбавило ОСОБА_4 можливості реалізувати право на отримання компенсації за найм житла і призвело до витрачання власних коштів (збитків) на оренду житла. Тобто вказане неправомірне рішення лежить у прямому причинному зв'язку із заподіянням ОСОБА_4 майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем шляхом стягнення із нього вказаних вище витрат за оплату ОСОБА_4 орендованого житла. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 11.10.2018 року дану справу передано за підсудністю до Галицького районного суду м.Львова.

30.11.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Зокрема відповідач зазначає, що 15.06.2018 року на засіданні житлово-побутової комісії УСБУ у Львівській області дійсно прийнято рішення про відмову в зарахуванні ОСОБА_4 та членів його сім'ї на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов у зв'язку з відсутністю реєстрації та постійного місця проживання в населеному пункті. При цьому, ОСОБА_4 при подачі рапорту надав не весь комплект документів, необхідний для прийняття рішення, що взагалі на той час унеможливило прийняття рішення, навіть за умови проведення чергового засідання житлово-побутової комісії. Так, ним не було додано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (відомості про неї відсутні і в самому рапорті та описі документів). Зазначає, що в редакції п.8 ст.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів Української PCP і Української ОСОБА_5 професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, чинної до 04 травня 2018 року, ОСОБА_4 не міг бути визнаним таким, що потребує покращення житлових умов як внутрішньо переміщена особа. Житлово-побутова комісія Управління СБ України у Львівській області веде облік співробітників, які потребують покращення житлових умов, виключно в залежності від їх приналежності до служби в регіональному органі безпеки, а не за ознакою місця проживання чи реєстрації. Соціальний квартирний облік в таких випадках здійснюється в органах місцевого самоврядування. Тому будь-яких порушень законодавства та відомчих нормативно-правових актів СБУ при розгляді питання про постановку на квартирний облік ОСОБА_4 та членів його сім'ї допущено не було, а рішення ЖПК УСБУ у Львівській області, прийняте з урахуванням вимог абз.4 п.8 Правил № 470, є правомірним.

Також зазначає, що свій рапорт від 21.08.2017 року про постановку на квартирний облік ОСОБА_4 направив безпосередньо на адресу голови житлово-побутової комісії УСБУ у Львівській області, порушивши при цьому цілу низку вимог нормативних актів (ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, п.23 Порядку № 1081, п.3.4 Інструкції № 470). Разом з цим, цей рапорт було розглянуто на найближчому засіданні житлово-побутової комісії, яке відбулось в квітні 2018 року. Вимоги щодо виплати компенсації ОСОБА_4 за шкоду, нібито нанесену рішенням або бездіяльністю Управління, не заслуговують на увагу, оскільки позитивне рішення про постановку його на квартирний облік, з урахуванням чинних на той момент вимог законодавства, було неможливим. При цьому, згідно п.6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) зими жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року № 450 та п.8.6 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 року № 792, така грошова компенсація не виплачується у разі нездачі службового житлового приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Разом з рапортом про постановку на квартирний облік ОСОБА_4 була надана довідка ДГЗ СБУ від 10.08.2017 року № 920, а також витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 09.06.2017 року № 8031-515797/2017, згідно з якими ОСОБА_4 з 06.02.2016 року зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на балансі СБ України. Просить у задоволенні позову відмовити.

29.01.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив. Зокрема представник зазначає, що порушення прав позивача мало місце з 22.09.2017 року, тобто з початку протиправної бездіяльності відповідача, а саме не розгляду у законодавчо встановлений термін рапорту про постановку ОСОБА_8 на квартирний облік. Довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 надав додатково житловій комісії відразу після її отримання, що давало підстави для прийняття рішення комісією відповідача у місячний термін з дня подачі рапорту, як це передбачено п. 20 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP. Тому, на думку представника, твердження відповідача про відсутність довідки про реєстрацію, як підставу для відмови у взятті на квартирний облік не відповідають фактичним обставинам справи. Окрім того, відповідно до п. 20 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, у разі прийняття рішення про відмову у зарахуванні на квартирний облік позивача, відповідач зобов'язаний був запросити на засідання комісії з житлових питань ОСОБА_4 Також зазначив, що житлово-побутова комісія відповідача, усупереч приписів відомчої Інструкції, не перевіряла житлові умови ОСОБА_4, не запитувала додаткові документи, в тому числі і довідку про взяття ОСОБА_4 на облік внутрішньо-переміщеної особи, оскільки останній копію довідки від 28.08.2017 року надав комісії для врахування при прийнятті рішення за його рапортом. Стверджує, що Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 у розділі «Облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень постійного проживання» не ставиться вимога, що при постановці на квартирний облік військовослужбовець має бути зареєстрований саме в населеному пункті де проходить службу, оскільки пунктом 23 вказаного Порядку визначено вичерпний перелік документів, які подаються разом із рапортом про постановку на квартирний облік, одним із яких є довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім'ї, але не вимагається реєстрація саме в населеному пункті по місцю проходження служби. Вважає, що не заслуговують на увагу, та є безпідставними доводи відповідача щодо забезпечення ОСОБА_4 та членів його сім'ї житлом у відомчому гуртожитку, згідно з довідкою Ф № 3 ОСОБА_6 господарського забезпечення № 920 від 2017 року, оскільки у вказаній довідці зазначено про попередню реєстрацію ОСОБА_4 та членів його сім'ї при проходженні військової служби в м. Києві за адресою відомчого гуртожитку по вул. Шекавицька, 21 без надання ліжко-місця.

15.02.2019 року представником відповідача подано відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог. Зокрема зазначено, що у відповідності до відомчих нормативно-правових актів, рапорти військовослужбовців розглядаються у термін, який не перевищує одного місяця від дня їх надходження. Однак, в даному випадку встановлений порядок подачі рапорту було порушено самим військовослужбовцем, (рапорт було подано не в порядку, передбаченому ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України; ні на рапорті, ні на супровідному листі немає відміток про його отримання), що в кінцевому випадку призвело до того, що адресат рапорту не наклав на ньому жодної резолюції, як цього вимагають правила діловодства та військові статути. Також пояснив, що в силу об'єктивних причин (відсутність кворуму, необхідного для прийняття рішень), засідання житлово-побутової комісії було скликано лише 24 квітня 2018 року.

28.03.2019 року представником відповідача подано письмові пояснення, в яких зазначено, що статтею 13 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою РМ УРСР і Української республіканської ради профспілок від 11.12.1984 року № 470 встановлено вичерпний перелік категорій громадян, які визнаються потребуючими поліпшення житлових умов, і, відповідно, можуть бути взяті на квартирний облік. У відповідності до норм законодавства, що діяли станом на 2017 рік, ОСОБА_4 не мав жодних підстав бути поставленим на квартирний облік як внутрішньо переміщена особа.

В ході розгляду справи представник позивача та ОСОБА_4 підтримали позовну заяву разом із заявою про збільшення позовних вимог, просили таку задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в органах Служби Безпеки України, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України від 07.04.2015 року (а.с.14).

Згідно довідки Управління роботи з особовим складом СБ України №11/1/4-1522 від 08.2017 року наказом начальника ДКР СБ України від 01.07.2016 року №99-ос ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до 2 сектору 1 відділу 1 ГВ (з дислокацією у м.Львів) 6 управління (з дислокацією у м.Рівне) ГУ ВКР ДКР СБ України. Близькими родичами є дружина ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_8 (а.с.36).

Відповідно до довідки Управління роботи з особовим складом СБ України №11/1/4-1166 від 06.2017 року, ОСОБА_4 у період з 09.07.2014 року по 17.11.2015 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, на підставі наказу керівника АЦ при СБ України №060т (а.с.45).

21.08.2017 року ОСОБА_4 звернувся до голови житлово-побутової комісії УСБ України у Львівській області із рапортом про прийняття на квартирний облік, в якому просив розглянути питання щодо зарахування позивача та членів його сімї на квартирний облік, відповідно до ст.45 ЖК України, п.14 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до першочергової квартирної черги та відповідно до п.2 та п.3 ч.1 ст.46 ЖК України до позачергової квартирної черги за місцем проходження військової служби 1 ГВ 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України (а.с.16-19).

Згідно довідки Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту ОСОБА_6 гуманітарної політики Львівської міської ради № від 29.08.2017 року ОСОБА_4 взято на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.151).

У свою чергу, в матеріалах справи також знаходиться дублікат довідки Шевченківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту ОСОБА_6 гуманітарної політики Львівської міської ради № від 16.07.2018 року, згідно якої ОСОБА_4 взято на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.46).

14.11.2017 року ОСОБА_4 до начальника Управління СБ України у Львівській області подано рапорт, в якому він просить вжити заходів по винесенню на розгляд питання щодо постановки на квартирний облік під час позачергового засідання ЖПК УСБ України у Львівській області (а.с.47).

06.06.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Президента України, в якому просив сприяти у забезпеченні його законних прав під час несення служби в органах СБ України (а.с.51-52).

21.06.2018 року адміністрацією Президента України повідомлено ОСОБА_4 про те, що його звернення скеровано за належністю на розгляд до Служби безпеки України (а.с.53).

Листом Управління СБ України у Львівській області №62/19-613п від 27.06.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що рішенням Житлово-побутової комісії УСБ України у Львівській області відмовлено ОСОБА_4 в зарахуванні його та членів сімї на квартирний облік Управління (а.с.54).

Дані обставини також вбачаються з долученого до вказаного вище листа витягу з протоколу №2 від 15.06.2018 року (а.с.55).

З листа ГУВКР ОСОБА_6 контррозвідки СБ України №17/6693нт від 21.07.2018 року вбачається, що за результатами розгляду звернення в частині проблемних питань щодо забезпечення ОСОБА_4 житлом встановлено, що відмова УСБУ у Львівській області у зарахуванні його, а також членів його родини на квартирний облік у м.Львові є безпідставною, оскільки вимоги щодо реєстрації у відповідному населеному пункті не поширюються на внутрішньо переміщених осіб з числа учасників бойових дій, згідно з підпунктом 8 п.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою РМ УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. №470 (а.с.74).

ОСОБА_4 18.07.2018 року до начальника Управління СБ України у Львівській області подано скаргу щодо скасування рішення житлово-побутової комісії УСБ України у Львівській області та внесення до такого рішення змін.

Листом Управління СБ України у Львівській області №62/19/п-532/14 від 17.08.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про те, що підстав для перегляду рішення житлово-побутової комісії від 15.06.2018 року немає. Одночасно розяснено, що ОСОБА_4 та члени його родини можуть бути зарахованими на квартирний облік як потребуючі поліпшення житлових умов у будь-якому населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Також встановлено, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 укладено договір оренди квартири від 15.01.2017 року за адресою: м.Львів, вул. Тичини, 23/41. Відповідно до п.4.1 даного договору орендна плата складає 5000 грн. (а.с.75-77).

Згідно п.2.1 та абз.1 п.2.2 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України від 16.11.2007 року № 792, житлово-побутові комісії утворюються у Центральному управлінні, його підрозділах, а також органах, закладах та установах СБ України з метою дотримання вимог чинного законодавства при веденні обліку співробітників, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей, розподілу та використання житлової площі. Основними завданнями житлово-побутових комісій є: прийняття рішень з питань квартирного обліку і надання житлових приміщень; розгляд рапортів співробітників про зарахування на облік осіб як таких, що потребують поліпшення житлових умов; перевірка житлових умов співробітників; ведення обліку співробітників, які потребують поліпшення житлових умов, та членів їх сімей.

Пунктом 3.4 вказаної Інструкції передбачено, що для зарахування на облік співробітник подає на імя керівника підрозділу Центрального управління, органу, закладу чи установи СБ України рапорт про зарахування його на квартирний облік, який підписується військовослужбовцем та повнолітніми членами його сімї, що проживають разом із співробітником і бажають стати на квартирний облік. У рапорті зазначаються: попередні місця роботи (служби), у тому числі в інших державних органах (військових формуваннях, утворених відповідно до чинного законодавства України); місцезнаходження і характеристика займаного житлового приміщення; наявність (відсутність) житлового приміщення (житлових приміщень) на праві власності; наявність службового житлового приміщення за попереднім місцем роботи (служби). Співробітники, які приймаються на квартирний облік на пільгових умовах або користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, зазначають про це у рапорті з доданням до нього відповідних документів.

Згідно ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Відповідно до п.8 ст.13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів Української PCP і Української ОСОБА_5 професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, в редакції від 08.03.2017 року, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема внутрішньо переміщені особи з числа інвалідів війни, визначених у пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та члени їх сімей; а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, шістнадцятим двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно абз. 4 ст.8 вищевказаних Правил внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в

межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від часу проживання в населеному пункті та наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або розташовані на лінії зіткнення. При цьому члени сімї особи з інвалідністю, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (видану згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509), беруться на квартирний облік разом з ним незалежно від місця перебування на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

З положень зазначеної вище Інструкції вбачається, що ОСОБА_4 повинен був звернутися із вищевказаним рапортом про прийняття на квартирний облік до безпосереднього керівника підрозділу Управління СБ України у Львівській області, в якому проходив військову службу. Всупереч п.3.4 даної Інструкції та зазначеного Статуту позивач вперше звернувся із таким рапортом до Житлово-побутової комісії Управління СБ України у Львівській області, а вдруге до начальника Управління СБ України у Львівській області.

Окрім того, на долучених до матеріалів справи копіях рапортів ОСОБА_4 про прийняття на квартирний облік від 21.08.2017 року та 14.11.2017 року відсутній штамп Управління СБ України у Львівській області про реєстрацію таких рапортів у канцелярії, на них також відсутні резолюції уповноваженої на те особи.

Посилання позивача та його представника на те, що до матеріалів справи було надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а тому твердження відповідача про те, що ОСОБА_4 не додано такої до рапорту, суд не приймає до уваги, оскільки в переліку додатків до вищевказаних рапортів така довідка відсутня, тобто позивачем під час звернення із рапортами фактично не подавалася.

Вказані обставини також підтверджуються тим, що рапорт про прийняття на квартирний облік був поданий 21.08.2017 року, а довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видана ОСОБА_4 лише 29.08.2017 року, тобто після звернення з таким рапортом. Також, така довідка позивачем не була долучена і до матеріалів рапорту від 14.11.2017 року.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що начальник УСБУ у Львівській області проігнорував лист ГУ ВКР ДКР ГБУ від 21.07.2018 року № 17/6693нт щодо розгляду керівництвом Служби безпеки України звернення ОСОБА_4 до Президента України з житлового питання, оскільки вказаний лист надійшов до Управління СБ України у Львівській області разом з доповідною запискою від 21.07.2018 року №11/1/4-6518, в якій викладені результати розгляду звернення не ОСОБА_4, а іншої особи ОСОБА_10 Вказані обставини підтверджуються даними, які містяться у доповідній записці щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_10 від 21.07.2018 року (а.с.162).

З вищевикладеного вбачається, що відповідач діяв відповідно до вимог та в межах Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом СБ України від 16.11.2007 року № 792, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 548-XIV, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів Української PCP і Української ОСОБА_5 професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, в редакції від 08.03.2017 року.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві посилається на рапорт від 22.08.2017 року, однак у матеріалах справи знаходиться рапорт ОСОБА_4 про прийняття на квартирний облік від 21.08.2017 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_4 порушено порядок подання рапорту про прийняття на квартирний облік, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог: про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду у місячний термін рапорту ОСОБА_4 від 22.08.2017 року про прийняття на квартирний облік; визнання протиправним рішення Управління служби безпеки України у Львівській області згідно протоколу житлово-побутової комісії від 15.06.2018 року №2 про відмову в зарахуванні ОСОБА_4 на квартирний облік та зобов'язання Управління служби безпеки України у Львівській області зарахувати позивача та членів його сім'ї на квартирний облік за рапортом від 22.08.2017 року з 22.09.2017 року, слід відмовити.

Що ж стосується позовної вимоги про визнання за ОСОБА_4 право на зарахування разом із членами сім'ї на квартирний облік в Управління служби безпеки України у Львівській області за рапортом від 22.08.2017 року з часу подачі рапорту з урахуванням терміну розгляду звернення з 22.09.2017 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів Української PCP і Української ОСОБА_5 професійних спілок від 11.12.1984 року № 470, в редакції від 08.03.2017 року, на квартирний облік могли бути поставлені лише громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, якими зокрема є внутрішньо переміщені особи з числа інвалідів війни, визначених у пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та члени їх сімей.

Тобто, тільки такі категорії внутрішньо переміщених осіб могли бути поставлені на квартирний облік у відповідності до п.8 ст.13 Правил № 470, в редакції від 08.03.2017 року та яка діяла на час подання рапорту від 21.08.2017 року.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 на час подання рапорту про прийняття на квартирний облік, а саме 21.08.2017 року, не відносився до категорії внутрішньо переміщеної особи з числа інвалідів війни, а відтак не міг бути зарахований на квартирний облік на цій підставі.

Таким чином, суд вважає, що дана позовна вимога з огляду на вищевикладене задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивача завданої йому шкоди за фактично сплачені ним кошти за найм житла за період вересня 2017 року січня 2019 року у розмірі 84200 грн. та про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_4 компенсацію за найм житла з жовтня 2018 року по день фактичного виконання рішення суду про постановку на квартирний облік із розрахунку 5000 грн. щомісячно, суд зазначає наступне.

Грошова компенсація за піднайом військовослужбовцями СБУ жилих приміщень, про яку йдеться в позовній заяві, здійснюється згідно Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 року № 450. Така ж можливість передбачена і нормами Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 року № 792.

Відповідно до п.6 Порядку № 450 та п.8.6 Інструкції № 792, така грошова компенсація не виплачується у разі нездачі службового житлового приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Судом встановлено, що разом з рапортом про постановку на квартирний облік ОСОБА_4 була надана довідка ДГЗ СБУ від 10.08.2017 року № 920, а також витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 09.06.2017 року № 8031-515797/2017, згідно з якими ОСОБА_4 з 06.02.2016 року зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (знаходиться на балансі СБ України).

Крім того, не ставлячи під сумнів факту перебування позивача на тимчасово окупованій території і прибуття звідти, суд зауважує, що із змісту доданих до рапорту документів не підтверджується факт прибуття ОСОБА_4 з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (п.8.6 Інструкції №792).

Так, до м.Львова ОСОБА_4 прибув не з окупованих територій, а з м. Києва, де і був зареєстрований проживаючим. Згідно рапорту, він з березня 2014 по грудень 2015 року проживав на території Донецької області,

Окрім того, з рапорту від 21.08.2017 року та доданих до нього документів вбачається, що до 04.06.2014 року ОСОБА_4 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою № 805 від 08.08.2017 року, виданої виконкомом Слобідської сільради. З 14.10.2014 року проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Необхідно зазначити, що окупація м. Краматорська бойовиками так званої «ДНР» тривала з 12.04.2014 року по 05.07.2014 року. З 06.02.2016 року ОСОБА_4 був зареєстрований проживаючим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, який є гуртожитком СБ України, підтвердженням чого є наявна у матеріалах справи копія ордеру на житлову площу у гуртожитку №563 від 14.10.2014 року та довідка №920 від 2017 року, видана ОСОБА_6 господарського забезпечення СБ України.

Судом не ставиться під сумнів той факт, що ОСОБА_4 та членами його родини винаймається житлове приміщення та сплачується щомісячна орендна плата.

Суд відхиляє доводи позивача та його представника про те, що житлово-побутовою комісією не перевірено житлові умови позивача, оскільки у матеріалах справи наявна копія акту обстеження житлових умов заявника від 16.03.2018 року, з якого вбачається, що комісією були перевірені житлові умови позивача за адресою: м.Львів, вул. Тичини, 23/41.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача та його представника про те, що комісія у разі недостатності поданих до рапорту документів має їх витребувати, оскільки як було встановлено вище ОСОБА_4 було порушено порядок звернення з таким рапортом, а відтак комісією не порушено п. 3.5 відомчої Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України від 06.11.2017 року № 792.

Покликання сторони позивача на те, що пунктом 15 Правил № 470 встановлено, що вимоги щодо необхідності реєстрації при постановці на квартирний облік не поширюються на внутрішньо переміщених осіб, визначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил (внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій), статус якого набув ОСОБА_4, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки як було встановлено вище, підпункт 8 п.13 Правил, в редакції від 08.03.2017 року, не поширювався на ОСОБА_4

Окрім того, позивач покликається на те, що ОСОБА_4 звертався до житлово-побутової комісії та начальника Управління СБ України у Львівській області із рапортами про прийняття на квартирний облік, відповідно до вимог ЗУ «Про звернення громадян». З цього приводу, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.1 ЗУ «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що такі твердження позивача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ОСОБА_4 подав вищевказані рапорти як військовослужбовець (органів державної безпеки). Вказані рапорти стосувалися його службової діяльності, а саме прийняття на квартирний облік як військовослужбовця, у звязку із переміщенням по службі. Суд зазначає, що ОСОБА_4 не подавав рапорти про прийняття на квартирний облік до органів місцевого самоврядування. Таким чином, в даному випадку на рапорти ОСОБА_4 поширюється дія Стату внутрішньої служби Збройних сил України. Відтак, дія ЗУ «Про звернення громадян» не може бути застосована до даних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даних позовних вимог.

Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що позов є необґрунтованим, позивачем не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.

Повний текст рішення складено 05 квітня 2019 року.