провадження № 2/333/433/19
справа № 333/6011/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

15 січня 2019 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (69007, м. Запоріжжя, вул. Латвійська, буд. 13) до ОСОБА_2 (69050, АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_1 надійшла позовна заява до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 17.05.1997 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, у звязку із несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові та взаємоповаги один до одного; неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з позивачем, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки у добровільному порядку.

Позивач вважає, що шлюб не може бути збережено та його збереження суперечило б її інтересам, у звязку з чим, вона просить суд: позов задовольнити та розірвати шлюб між подружжям; після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Білодід».

У судове засідання позивач не зявилася, але до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 19).

У судове засідання відповідач не зявився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав.

У звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 14).

Ухвалою суду від 18.12.2018 року підготовче провадження по зазначеній справі визнано закритим та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 21).

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 15.01.2019 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 17 травня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, Україна, актовий запис № 355, що додане до матеріалів справи (а.с. 5).

Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 взяла собі прізвище чоловіка «Білодід».

15.03.2008 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є: матір ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08.04.2008 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 428 (а.с. 4).

Вивчивши матеріали справи та, беручи до уваги, що сторони однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства, суд вважає, що родина сторін розпалася остаточно та збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра та повага один до одного.

Відповідно до ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно зі ст.. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки шлюб між сторонами не може бути збережений, а факти, встановлені по справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та погіршує його особисті інтереси, що мають істотне значення.

На підставі ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище, у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 21, 56, 104, 105, 110, 113, 112, 113 СК України, ст.ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, Україна, актовий запис № 355 від 17 травня 1997 року.

Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Білодід».

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2019 року.

Відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду, після набрання ним законної сили надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб, тобто згідно ст.. 115 Сімейного кодексу України.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов