Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/534/19
Провадження № 2-з/280/6/19
У Х В А Л А

01 квітня 2019 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Пасічний Т.З., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Одночасно з поданням позову, позивач звернувся до суду із заявою, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_3 в межах 255 789,10 грн. до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

В обгрунтування заяви вказує, що предметом спору по цій справі є стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП автомобілем CHERY AMULET, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 Заявник зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача може призвести до реального ухилення від виконання відповдачем ймовірного рішення суду по даній справі про стягнення з урахуванням судових витрат, оскільки відсутні будь-які юридичні перешкоди для відчуження ОСОБА_2 своїх транспортних засобів чи іншого майна, що унеможливить ефективний захист прав позивача, оскільки у відповідача на момент виконання ймовірного рішення суду у даній справі може бути відсутнє майно.

Вивчивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, вважаю, що в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, крім іншого, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, інші відомості, потрібні для забезпечення позову У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму ВСУ України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення вимоги чи позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації).

Згідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Так, у заяві про забезпечення позову ставиться питання про обмеження конституційних прав шляхом накладення указаних у заяві заборон, однак такий спосіб порушує його права, передбачені ст.49 Конституції України. Також позивачем належним чином не обґрунтована заява про забезпечення позову в частині того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований спосіб, відсутнє належне обґрунтування необхідності застосування забезпечення позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.151-153 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. суддя,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Т.З.Пасічний