Постанова

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 216/9118/15-ц

провадження № 61-37638 ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_5, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко Олена Петрівна,

треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі судді Барильської А. П. від 24 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_5, приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ставніченко О. П., треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просив визнати недійсними кредитні договори та іпотечний договір.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу у складі судді Онопченка Ю. В. від 22 січня 2018 року залишено позовну заяву ОСОБА_4 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з'явились до суду без поважних причин, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявник не виконав вимог ухвали суду від 02 квітня 2018 року, а саме, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду від 22 січня 2018 року не зазначив поважних причин пропуску процесуального строку та не надав доказів на підтвердження їх поважності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, що подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи йому у відкритті апеляційного провадження, не врахував, що він з поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки копію оскаржуваної ухвали він отримав 13 лютого 2018 року.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Обставини, які вбачаються із досліджених апеляційним судом матеріалів справи щодо руху справи у суді апеляційної інстанції

У справі, що переглядається, установлено, що 22 січня 2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу постановив ухвалу у цій справі.

15 березня 2018 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків скарги, а саме для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку, із обов'язковим зазначенням поважності причин пропуску процесуального строку та надання доказів на підтвердження поважності цих причин.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскаржуване судове рішення заявник отримав 13 лютого 2018 року, а звернувся до суду з апеляційною скаргою лише 15 березня 2018 року, тобто із пропуском процесуального строку, передбаченого частиною першою статті 354 ЦПК України, питання про поновлення якого не порушував.

На виконання вимог ухвали суду від 02 квітня 2018 року ОСОБА_4 подав уточнену апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на те, що він отримав копію оскаржуваної ухвали 13 лютого 2018 року, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 22 січня 2018 року.

Постановляючи 24 квітня 2018 року ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 22 січня 2018 року, однак не зазначив причин пропуску процесуального строку та не надав доказів на підтвердження їх поважності.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За правилами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини слідує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Установивши, що заявник після надання строку на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року, не виконав вимог ухвали суду, а саме не зазначив поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та не надав доказів на їх підтвердження, апеляційний суд обґрунтовано, відповідно до вимог статей 357, 358 ЦПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 оскільки заявником не вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що копію ухвали суду від 22 січня 2018 року він отримав 13 лютого 2018 року, а тому з поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, є безпідставними, оскільки заявник подав апеляційну скаргу 15 березня 2018 року, тобто із пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України, та не навів поважних причин його пропуску.

Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо неналежного дослідження судом поважності наведених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження та у зв'язку з цим порушення права на таке оскарження судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про їх безпідставність, з огляду на відсутність особливих і непереборних обставин, які перешкоджали заявнику оскаржити його в апеляційному порядку у встановлені процесуальним законом строки.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта