Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

14.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.

03 вересня 2005 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про що було зроблено актовий запис за № 51.

Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя з відповідачкою не склалось. У їхніх стосунках зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки. Вони з відповідачкою протягом 3-х років не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує формально. Такі відносини суперечать його інтересам.

За таких обставин збереження шлюбу та сімї є не можливим і недоцільним.

Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2, який було укладено 03 вересня 2005 року та зареєстровано виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про що було зроблено актовий запис за № 51. Розгляд справи проводити без його присутності, у випадку неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Судові витрати залишає за собою ( а. с. 3 ).

Ухвалою судді від 10 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 10 годину 30 хвилин 16 січня 2019 року ( а. с. 10-11 ).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, разом в позовній заяві, в прохальній частині просив розгляд справи проводити без його присутності ( а. с. 3 ).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала заяву, отримана судом 16.01.2019 року за вх. № 1702, в якій просила справу за позовом ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу розглядати за її відсутності. Позов визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що 03 вересня 2005 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 03.09.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 51, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб, Серія 1-ОК № 010810, виданого 03 вересня 2005 року виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області.

З матеріалів справи вбачається, що подружжя від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження ( а. с. 7 ).

Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, сімя фактично розпалася, шлюб існує формально. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Збереження сімї неможливе та суперечить інтересам позивача. Спільне господарство не ведеться. Подружжя проживає окремо один від одного.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

З наявної в матеріалах справи заяви відповідачки ОСОБА_2, яка отримана судом 16.01.2019 року за вх. № 1702 убачається, що остання визнає позов позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюб існує формально, подружжя не повязано спільним побутом, проживають окреме один від одного, наполягали на розірванні шлюбу та відповідачем визнано позов позивача, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у звязку з чим, шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Звертаючись до суду з позовою заявою, позивач ОСОБА_1 просив судові витрати залишити за ним ( а. с. 3 ).

Тому, суд вважає за можливим віднести понесені судові витрати у сумі 704,80 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 2 ) за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 56, 105, 110-112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 19, 82, 133, 141, 200, 206, 211, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб зареєстрований 03 вересня 2005 року виконкомом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 51 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області потягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( адреса проживання: 09161, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( адреса проживання: 09161, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 16 січня 2019 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_5