КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Колдіна О.О.
№22-ц/824/1551/2019 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Чобіток А.О.

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені у зв'язку з несплатою аліментів,-

В С Т А Н О В И В

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів на доньку ОСОБА_5 в розмірі 50700 гривень, а також пені в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 127530 гривень.

Ухвалою 08.10.2018 року провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах закрито судом у зв»язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині, з огляду на добровільне погашення відповідачем зазначеної заборгованості після пред»явлення позову.

Таким чином, з урахуванням усіх уточнень просила стягнути з відповідача пеню в зв»язку з неналежним виконанням обов»язків по сплаті аліментів в розмірі 127530 гривень.

Зазначені вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17.07.2017 р. з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, в розмірі 3900 гривень, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22.09.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 19.09.2017 р.

Відповідач належним чином не виконує свої обов»язки по утриманню дитини, тому просила стягнути з нього пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з вересня 2016 року по вересень 2017 року в сумі 127530 гривень.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Посилається, що судом не звернуто увагу на те, що рішення суду про стягнення аліментів було допущено до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Зазначає, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на дитину до 11 квітня 2018 року та заборгованість по сплаті аліментів була погашена відповідачем на підставі вимоги державного виконавця вже після звернення до суду в даним позовом.

Звертає увагу на те, що чинним законодавством не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Вважає, що не має ніякого правового значення те, що рішення суду про стягнення аліментів вступило в законну силу 19 вересня 2017 року, оскільки відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти не з моменту вступу рішення суду в законну силу, а з моменту присудження судом аліментів, тобто з 22 вересня 2016 року.

Крім того, представник відповідача не надав суду доказів того, що відповідач не мав можливості платити аліменти на утримання дитини з 19.09.2016 року по вересень 2017 року.

Відповідач у судове засідання не з&q?по;явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення йому поштового відправлення07.12.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі, який 21.11.2008 р. був зареєстрований Відділом РАЦСу Подільського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис № 898.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 11.11.2016 р. шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі в сторін народилась дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.5)

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 17.07.2017 р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти в розмірі 3900 гривень, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22.09.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8-10)

Рішення Подільського районного суду м.Києва про стягнення аліментів набрало законної сили 19.09.2017 р., оскільки залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року. (а.с.11-14)

09.10.2017 р. Подільським районним судом м.Києва на підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист № 758/11658/16-ц, який пред»явлений до примусового виконання.

18.10.2017 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Коваль Л.І. відкрито виконавце провадження на підставі виконавчого листа № 758/11658/16-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_4 (а.с.27)

29.11.2017 р. державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до довідки-розрахунку, проведеного державним виконавцем, станом на 01.09.2017 р. заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів становить 50700 гривень. (а.с.6-7)

11.04.2018 р. ОСОБА_4 сплатив в рахунок аліментних зобов»язань грошові кошти в сумі 78000 гривень. (а.с.43)

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за період з вересня 2016 року по вересень 2017 року включно.

Тобто фактично позивач просила стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів з моменту подачі позову до набрання законної сили рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пеня нарахована позивачем за період, коли відповідальність відповідача за несвоєчасну сплату аліментів не настала.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно частин 1-2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно правового висновку, викладеного упостанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Також у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що не має ніякого правового значення те, що рішення суду про стягнення аліментів вступило в законну силу 19 вересня 2017 року, оскільки відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти не з моменту вступу рішення суду в законну силу, а з моменту присудження судом аліментів, тобто з 22 вересня 2016 року.

Таким чином, позивач просила стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів з моменту подачі позову до набрання законної сили рішення про стягнення аліментів на дитину.

Разом з тим, безпідставним є нарахування пені з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів, оскільки дана відповідальність виникає з часу невиконання рішення суду про стягнення аліментів, яке можливе після набрання ним законної сили та пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обов»язок щодо сплати аліментів у чітко визначеній сумі виникає у боржника з моменту набрання рішенням законної сили, а щодо платежу, який допущений до негайного виконання з моменту ухвалення рішення.

Нарахування пені не може здійснюватись до моменту набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили, оскільки прострочення боржника не наступило з огляду на відсутність чітко визначеної суми стягнення у цей період.

Як зазначалось вище, рішення суду від 17.07.2017 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитни ОСОБА_5, починаючи з 22.09.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття набрало законної сили 19.09.2017 р.

Виконавче провадження з примусового виконання рішення відкрито 18.10.2017 р.

Як вірно зауважено судом першої інстанції,розраховуючи пеню за несвоєчасну сплату аліментів, позивач розраховує її за період з вересня 2016 р. по вересень 2017 р., тобто до набранням рішення законної сили і відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, тобто за період в якому відсутня вина відповідача по несплаті аліментів у визначеній судом сумі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням суду про відмову в задоволенні позову, з огляду на те, щопеня нарахована позивачем за період, коли відповідальність відповідача за несвоєчасну сплату аліментів не настала.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку .

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 17 січня 2019 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді А.О. Чобіток

В.А. Шебуєва