Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1667/18 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №273/1667/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вилучення транспортного засобу, який є предметом застави, звернення стягнення на нього,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Баранівського районного суду Житомирської області, ухвалене 10 січня 2019 року суддею Новицьким Є.А. у м. Баранівка,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі ПАТ «Ідея Банк», Банк) звернулося до суду із позовом у якому посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №910.16308 від 11.07.2012 просило стягнути з останнього заборгованість станом на 17.09.2018 у сумі 126584,39 грн, із них: 66844,77 грн - прострочений борг; 56835,44 грн - прострочені відсотки; 329,65 грн - строкові відсотки; вилучити у ОСОБА_2 автомобіль Geely FE-1, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 (предмет застави); передати його Банку на період реалізації останнього; в рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь ПАТ «Ідея Банк» звернути стягнення на вказаний предмет застави, шляхом продажу зазначеного автомобіля, для чого надати Банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити усі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та у всіх інших державних та не державних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу- власника, які пов'язані з продажом автомобіля тощо).

Вимоги позову мотивовано тим, що 11.07.2012 між Банком та ОСОБА_1 укладено зазначений договір, за умовами якого, останній отримав кредит у розмірі 99087 грн на купівлю транспортного засобу Geely FE-1, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань сторони уклали договір застави вищевказаного транспортного засобу, проте ОСОБА_1 без згоди Банку відчужив його ОСОБА_2

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 10 січня 2019 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 126584,39 грн. Вилучено у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль Geely FE-1, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1 та передано ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. У рахунок погашення кредитних зобов'язань на користь ПАТ «Ідея Банк» звернуто стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2, а саме автомобіль Geely FE-1, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижчою ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надано Банку усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити усі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу- власника, які пов'язані з продажом автомобіля тощо). Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення вимог Банку до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ПАТ «Ідея Банк» у задоволенні позовних вимог про вилучення у нього автомобіля, передачу автомобіля Банку на період його реалізації, а також звернення стягнення на автомобіль у рахунок погашення кредитних зобов'язань.

На його думку, суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову у цій частині, оскільки будь-яких перешкод для набуття ним у власність спірного транспортного засобу не існувало. Зокрема, свідоцтво про право власності на автомобіль попереднього його власника ОСОБА_3 не містило відміток про перебування автомобіля у заставі, договір купівлі-продажу автомобіля між ним та ОСОБА_3 недійсним не визнався, державна реєстрація права власності за ним на це майно не скасовувалась. Суд також не визнавав його недобросовісним набувачем, що б зобов'язувало його повернути транспортний засіб. Крім того, зважаючи на те, що вимога про визнання недійсним правочину щодо відчуження заставного майна позивачем не заявлялась, суд безпідставно застосував реституцію шляхом задоволення вимоги позивача про вилучення із його (ОСОБА_2.) володіння автомобіля та звернення стягнення на цей транспортний засіб. Отже, вважає, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту своїх прав.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали із зазначених у ній підстав.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.07.2012 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.16308, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 99087 грн, у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу Geely FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_2.

Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором встановлено - до 11.07.2018 (а.с. 14-18).

Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вищезазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов'язаних із купівлею авто (а.с. 23, 24).

Окрім того, у забезпечення виконання кредитних зобов'язань між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу, який належав останньому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Вказаний договір згідно пункту 2 розділу 6 діє до повного виконання Сторонами зобов'язань за кредитним договором (а.с. 25-26).

Згідно розрахунку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Ідея Банк» становить 126584,39 грн. (а.с. 42).

У зв'язку із невиконанням умов Кредитного договору, 21 березня 2018 на адресу ОСОБА_1 Банком направлялась вимога про усунення порушення кредитних зобов'язань, яка згідно доводів позивача залишилася без виконання (а.с. 32-33).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із його доведеності, зокрема встановлення факту невиконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з останнього заборгованості та її погашення за рахунок майна, що обтяжене заставою.

При цьому, суд першої інстанції не врахував доводи ОСОБА_2 про те, що він є добросовісним набувачем транспортного засобу, який був предметом застави.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволення позову про вилучення майна у ОСОБА_2 та звернення стягнення на автомобіль, а тому судом апеляційної інстанції у іншій частині не переглядається.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду про задоволення позову в оскаржуваній частині з огляду на наступне.

Відповідно до довідки Головного сервісного центру МВС України від 20.03.2018 станом на 19.03.2018 згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС автомобіль Geely FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_2, який було зареєстровано за ОСОБА_1, знято з обліку для реалізації та в подальшому 15.08.2015 зареєстровано за ОСОБА_5, 20.11.2015 - ОСОБА_6, 27.01.2016 - за ОСОБА_2 (а.с. 31).

ОСОБА_2 придбав даний автомобіль у ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу від 27.01.2016. (а.с. 75).

Разом з тим, ОСОБА_2 не може бути добросовісним набувачем, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, з 18.10.2012 і на момент укладення ним договору купівлі-продажу автомобіля існував запис про обтяження цього майна (застава рухомого майна на підставі вищевказаного договору застави від 30.07.2012) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с. 29-30).

Тому, враховуючи положення частини третьої статті 9, частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» можна зробити висновок, що оскільки предмет обтяження відчужений боржником ОСОБА_1 без згоди обтяжувача - Банку, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника, тобто ОСОБА_2

Проте, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет застави та його вилучення у ОСОБА_2, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Так, змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

У частині першій статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон № 1255-IV) передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Частинами першою, третьою статті 24 Закону № 1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

Згідно зі статтею 28 Закону № 1255-IV якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Закон № 1255-IV пов'язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов'язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що звернення стягнення на предмет застави пов'язується саме з реєстрацією у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та сплив тридцятиденного строку для добровільного виконання боржником свого зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що Банк не дотримався вимог Закону № 1255-IV щодо виконання імперативного обов'язку до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави, що унеможливлює задоволення позову про звернення стягнення на заставне майно, а відтак і вилучення автомобіля.

За таких обставин рішення суду в частині вилучення у ОСОБА_2 автомобіля, передачі його Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» та звернення стягнення на цей транспортний засіб слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Також підлягає скасуванню рішення суду у частині вирішення питання про розподіл судових витрат з ухваленням нового про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку судових витрат в сумі 1898,77 грн. Стягненню з Банку на користь ОСОБА_2 підлягають 2848 грн судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 10 січня 2019 року в частині вилучення у ОСОБА_2 автомобіля Geely FE-1, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, передачі його Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» та звернення стягнення на цей транспортний засіб скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 10 січня 2019 року у частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати в сумі 1898,77 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 2848 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 08 квітня 2019 року.