Справа № 307/1418/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на ухвалу Тячівського районного суду від 03 вересня 2018 року (головуючий суддя Чопик В.В.) щодо зустрічного забезпечення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Калинівської сільської ради про скасування рішення, свідоцтва про право власності на землю, державної реєстрації на землю та знесення самовільно збудованої частини споруди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Тячівського районного суду від 03.09.2018, якою у задоволенні заяв представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено, застосовано заходи зустрічного забезпечення та зобов'язано позивача ОСОБА_1 протягом 10 днів з дня підписання такої ухвали внести на депозитний рахунок суду 100 тисяч грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить ухвалу місцевого суду скасувати, заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити, а у зустрічному забезпеченні - відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову; підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні; ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання, є підприємцем, має у власності торгово-виробничий комплекс у АДРЕСА_1; має змогу розрахуватися із відповідачами у разі завдання їм збитків спричинених забезпеченням позову; в ухвалі не наведено розрахунків на обґрунтування суми зустрічного забезпечення у розмірі 100 тис. грн., такий розмір є завищеним та неспівмірним із заходами забезпечення позову, які просив застосувати позивач (накласти арешт на невеликі земельні ділянки для будівництва індивідуального гаражів площами 0,0100 га та 0,0097 га).

Сторони та їх представники в судове засідання не з?явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.53-57). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу за відсутності сторін та їх представників. Відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Ураховуючи особливості мети забезпечення позову, суд розглядає заяву про забезпечення позову у день її надходження, копія ухвали про забезпечення позову надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення. Така ухвала суду виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Крім того, навіть оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи (стаття 153 ЦПК України).

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог частини першої та другої статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Причому зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до частини шостої статті 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Частиною одинадцятою статті 154 ЦПК України визначено можливість оскарження ухвали про зустрічне забезпечення - разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не здійснює розгляд справи по суті, а лише вирішує питання забезпечення можливості виконання рішення суду по суті в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення позову, суд вирішує питання забезпечення можливості позивача відшкодувати збитки, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заходи забезпечення позову, які просить вжити представник позивача ОСОБА_2 (накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0097 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належну на праві власності ОСОБА_4 та земельну ділянку, площею 0,0100 га, кадастровий номер НОМЕР_2, належну на праві власності ОСОБА_3) уже застосовано ухвалами Тячівського районного суду від 22.05.2018 та 23.05.2018.

При цьому, в оскаржуваній ухвалі, встановивши, що ні позивач ОСОБА_1, ні його представник вимоги ухвал в частині зустрічного забезпечення не виконали, а подали до суду повторні заяви про забезпечення позову - суд вважав необхідним вжити заходи зустрічного забезпечення, надавши додатковий строк для внесення суми в розмірі по 50 000 грн. на депозитний рахунок суду для кожного відповідача протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали.

Проте із такими висновками місцевого суду в частині зустрічного забезпечення погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тячівського районного суду від 22.05.2018 у справі № 307/1418/18 заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено. Накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,0100 га, яка розташована в АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_3 та заборонити відповідачу здійснювати будівництво на спірній земельній ділянці - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Заборонено укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

В порядку зустрічного забезпечення зобов'язано позивача ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на відповідний депозитний рахунок Тячівського районного суду 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Іншою ухвалою Тячівського районного суду від 23.05.2018 у справі № 307/1418/18 заяву представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено. Накладено обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0097 га, яка розташована в АДРЕСА_1 на належить на праві власності ОСОБА_4 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Заборонено укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

В порядку зустрічного забезпечення зобов'язано позивача ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на відповідний депозитний рахунок Тячівського районного суду 50 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

Отже ухвалами Тячівського районного суду від 22.05.2018 та 23.05.2018 вжито як заходи забезпечення позову, так і заходи зустрічного забезпечення - щодо внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Зазначені ухвали є чинними, відомості про їх скасування у справі відсутні.

На дані обставини місцевий суд уваги не звернув, не врахував, що судом уже вирішено питання зустрічного забезпечення із конкретним визначенням сум грошових коштів, що призвело до постановлення помилкової ухвали в частині зустрічного забезпечення.

Доводи апеляційної скарги стосовно відмови у вжитті заходів забезпечення позову є необґрунтованими, оскільки відповідні клопотання представника позивача про забезпечення позову задоволено ухвалами Тячівського районного суду від 22.05.2018 та 23.05.2018, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в повторному забезпеченні позову. Підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині - немає.

В той же час, оскільки оскаржуваною ухвалою не було вжито заходи забезпечення позову, відтак судом було безпідставно застосовано зустрічне забезпечення.

За таких обставин ухвалу Тячівського районного суду від 03.09.2018, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, слід скасувати у частині вирішення питан ня про застосування заходів зустрічного забезпечення.

Посилання місцевого суду в оскаржуваній ухвалі на те, що позивачу слід надати додатковий строк для внесення суми грошових коштів на депозитний рахунок суду - є необґрунтованим, оскільки питання продовження процесуальних строків слід вирішувати у порядку ст. 127 ЦПК України, а не шляхом повторного вжиття заходів зустрічного забезпечення у порядку ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд , -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Тячівського районного суду від 03 вересня 2018 року в частині вирішення питання про застосування заходів зустрічного забезпечення - скасувати.

Ухвалу Тячівського районного суду від 03 вересня 2018 року в частині відмови у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Головуюча:

Судді: