Справа № 465/6683/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" січня 2019 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

при секретарі Зельман С.Є.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 листопада 2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції посилаючись на те, що шлюб виявився невдалим. Протягом тривалого часу між ними були суперечки та непорозуміння через різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Від шлюбу в них народилося двоє синів: ОСОБА_2 та ОСОБА_2, - обоє 02.08.2012 року; сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження сімї неможливе, шлюб існує формально і подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, а тому ОСОБА_1 просить суд шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, наполягаючи на питанні розірвання шлюбу; представник позивача ОСОБА_2 в інтересах довірительки аналогічно позов підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи; із відзивом на позов до суду не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та позицію її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 18 листопада 2010 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, від якого в подружжя 02.08.2012 року народилося двоє синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, котрі проживають із матірю; шлюб їх існує формально, збереження сімї неможливе; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються з вересня місяця 2017 року.

Позивач наполягала на питанні припинення шлюбу внаслідок його розірвання у судовому порядку, - в звязку з чим вважає, що вона із ОСОБА_3 вже не повернуться до нормального їх подружнього життя. Зясувавши обставини справи під час розгляду, суд приходить до висновку про зайве вживати заходи для збереження сімї та надавати сторонам строк для примирення. Суд вважає, що сімя розпалася, оскільки із пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу суперечить її інтересам через те, що відповідач проживає із іншою фактичною жінкою; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу, - більше півроку.

За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у звязку з чим позивач звернулася до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сімї; оскільки між сторонами виникає спір про визначення місця проживанння неповнолітніх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то на переконання суду у даному конкретному випадку таких слід залишити проживати із матірю, оскільки таким чином рекомендує Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року та у більшості такі правові позиції у подібних випадках висловлює Верховний Суд, що хоча права на дітей у батьків є рівними, то від такої «рівності» все ж таки доводиться відступати. Для того, щоб дитина проживала не з матірю, а з батьком повинні бути виняткові обставини, які визначені ст. 161 СК України та ст. 6 Декларації прав дитини; і саме батько повинен доводити у суді ці обставини разом з беззастережною підтримкою Служби у справах дітей, про що водночас судом постановлено ухвалу про виділення цього питання в окреме судове провадження.

При наведених вище обставинах суд прийшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх неповнолітніх дітей, які залишаються проживати із матірю, котрій після розірвання шлюбу слід залишити прізвище «Юрова». Відтак, позов підставний та підлягає задоволенню; на звернення позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати не слід розподіляти.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючою у ІНФОРМАЦІЯ_2; зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН- та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителем ІНФОРМАЦІЯ_5; зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, - зареєстрований 18 листопада 2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №510; Свідоцтво про шлюб серії І-СГ №155027 від 18.11.2010 року.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення 14.01.19р. повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у порядок і строк, передбачений ст. 284 ЦПК України.

Суддя