Постанова

Іменем України

14 січня 2019 року

м. Київ

справа № 2604/19267/12

провадження № 61-40499св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «РВС Банк»,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Сведобанк», ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діавест Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Діавест-Київ», ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діавест+»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року у складі головуючого-судді Астахової 0. О. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «РВС Банк» (далі - ПАТ «РВС Банк») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2012 року у справі № 2604/19267/2012 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Сведобанк» (далі - ПАТ «Сведобанк») про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду та видано виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діавест Інвест» (далі - ТОВ «Діавест Інвест»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Діавест- Київ» (далі - ТОВ «Діавест-Київ»), ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діавест-г» (далі - ТОВ «Діавестт») на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором № 1176-ф від 07 квітня 2008 року в сумі 6 614 373,77 грн.

Відповідно до довідки Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 12 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві, копію якої разом з оригіналом виконавчого листа направлено на адресу стягувана.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року замінено стягувана у вказаній справі ПАТ «Сведбанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», його правонаступником - ПАТ «РВС Банк».

Заявник зазначає, що серед документів, які ПАТ «Омега Банк» передало ПАТ «РВС Банк» за кредитним договором № 1176-ф від 07 квітня 2008 року, не було оригіналу виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4, тому вказаний виконавчий лист вважається втраченим, у зв'язку з чим ПАТ «РВС Банк» звернулось до суду з заявою про видачу його дубліката.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року заяву ПАТ «РВС Банк» задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 2604/19267/2012, виданого 22 жовтня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ТОВ «Діавест Інвест», ТОВ «Діавест-Київ», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Діавсет-г» на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором № 1176-ф від 07 квітня 2008 року в розмірі 6 614 373,77 грн, де боржником є ОСОБА_4

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ТОВ «Діавест Інвест», ТОВ «Діавест- Київ», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Діавсет-» на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором № 1176-ф від 07 квітня 2008 року в розмірі 6 614 373,77 грн, де боржником є ОСОБА_4 було втрачено, рішення суду не виконано, тому наявні підстави для видачі його дубліката.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 залишено без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення місцевого суду відповідає вимогам закону, при його ухваленні повно і всебічно встановлено обставини справи й визначено правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосовано правові норми.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить їх скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що при постановленні оскаржуваних судових рішень про видачу дубліката виконавчого листа не враховані висновки, які викладені в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року, якою визнано виконавчий лист № 2604/19267/2012 від 22 жовтня 2012 року таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6

Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзивів (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

До таких висновків Верховний Суд дійшов з огляду на наступне.

Суди встановили, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2012 року у справі № 2604/19267/2012 задоволено заяву ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_4, ТОВ «Діавест Інвест», ТОВ «Діавест-Київ», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Діавест+» про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду та видано виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ТОВ «Діавест Інвест», ТОВ «Діавест-Київ», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Діавест+» на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості в сумі 6 614 373,77 грн. та витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом в сумі по 4 250,00 грн з кожного відповідача.

Вказані виконавчі листи були отримані представником ПАТ «Сведбанк» 22 жовтня 2012 року, що підтверджується його підписом у довідковому листі справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року виконавчий лист №2604/19267/2012 від 22 жовтня 2012 року, виданий на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4, ТОВ «Діавест Інвест», ТОВ «Діавест-Київ», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Діавест+» на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором № 1176-ф від 07 квітня 2008 року в розмірі 6 614 373,77 гривень та витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом в сумі по 4 250,00 грн з кожного відповідача визнано таким, що не підлягає виконанню частково, а саме в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6, як поручителя за кредитним договором № 1176-Ф від 07 квітня 2008 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року у справі №2604/19267/2012 замінено стягувача ПАТ «Сведбанк», що змінило своє найменування на ПАТ «Омега Банк», його правонаступником ПАТ «РВС Банк».

ПАТ «РВС Банк»,звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, посилалось на те, що при передачі ПАТ «Омега Банк» документів за кредитним договором № 1176-ф від 07 квітня 2008 року ПАТ «РВС Банк» не було оригіналу виконавчого листа стосовно одного з боржників, а саме ОСОБА_4

Суди також встановили, що виконавчий лист, в якому боржником виступав ОСОБА_4, перебував на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

12 червня 2015 року відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копія якої разом з оригіналом виконавчого документа направлена на адресу стягувача ПАТ «Омега Банк», правонаступником якого є ПАТ «РВС Банк».

З листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» № 387 від 15 вересня 2017 року вбачається, що в останнього відсутня інформація щодо надходження виконавчого документа №2604/19267/2012, в якому боржником є ОСОБА_4, на адресу стягувача ПАТ «Омега Банк».

Відповідно до повідомлення Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області № 7449від 06 жовтня 2017 року встановити місцезнаходження оригіналу виконавчого документа № 2604/19267/2012, виданного 22 жовтня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення солідарно заборгованості, зокрема, з ОСОБА_4, станом на 06 жовтня 2017 року, не виявилось можливим, так як реєстри поштової відправки за 2015 рік знищено, а вказаний виконавчий документ повторно на виконання до відділу не надходив.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат».

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Отже суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі наданих сторонами доказів та у відповідності із встановленими судом фактичними обставинами справи, дійшов правильного висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа, оскільки оригінал виконавчого документа, виданого 22 жовтня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 10 лютого 2012 року про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 1176-ф від 07 квітня 2008 року в розмірі 6 614 373,77 грн, де боржником є ОСОБА_4 втрачено, доказів виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості не надано.

Доводи заявника в касаційній скарзі про те, що судами при видачі дубліката виконавчого листа не враховано те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року визнано виконавчий лист № 2604/19267/2012,, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 22 жовтня 2012 року, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6 не спростовують висновки судів про наявність правових підстав для видачі дубліката виконавчого листа. При цьому апеляційним судом правильно зазначено про те, що змінювати в дублікаті виконавчого документа учасників справи, загальну суму стягнення, навіть у разі часткового виконання рішення суду чи визнання виконавчого листа, що не підлягає виконанню в частині одного із солідарних боржників, не можна, це враховується під час подальшого виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик