ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1933/17 Номер провадження 22-ц/814/62/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л., суддів Бутенко С.Б., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання Діхтяр Т.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( далі - АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від17.04.2013 року, оскільки відповідач свої зобов'язання не виконує належним чином, у зв'язку з чим станом на 31.07.2017 року утворилася заборгованість в сумі 61037 грн. 67 коп., яка складається з наступного: 2482 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом, 51162 грн. 51 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4010 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 2882 грн. 75 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно зазначено, що останній платіж відповідачем здійснено 12.06.2014 року, а з позовом банк звернувся до суду 07.09.2017 року, оскільки суд у порушення ст. 10 ЦПК України, не роз'яснив позивачеві його право надати докази на підтвердження тих обставин, які судом поставлені під сумнів та не попередив про наслідки неподання вказаних доказів, зокрема докази дотримання позивачем строку позовної давності.

Також міськрайонний суд не взяв до уваги висновки Верховного суду щодо перебігу позовної давності щодо місячних платежів, починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливу останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавав.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 17.04.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.(а.с.2-3)

Договір складається із заяви позичальника, Тарифів надання кредиту, Умов та Правил надання банком послуг та Правил користування платіжною карткою. Заява містить відомості, що відповідач був ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, з якими він погодився.

Відповідно до п.2.1.1.2.11 Умов і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, вказано з її лицьового боку (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

З розрахунку наданого позивачем станом на 31.07.2017 року утворилася заборгованість в сумі 61037 грн. 67 коп., яка складається з наступного: 2482 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом, 51162 грн. 51 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4010 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 2882 грн. 75 коп. штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, міськрайонний суд виходив з того, що загальний строк позовної давності визначений нормами чинного законодавства у три роки, який банк пропустив, оскільки останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було здійснено 12.06.2014 року, а банк звернувся з позовом 07.09.2017 року, тобто більше ніж через 3 роки з моменту початку перебігу позовної давності.

Проте, з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1.1.1.33, 1.1.1.34 умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010- року № СП-2010-256, слідує, що заява-анкета про надання послуг-звернення Клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку або надання інших банківських послуг на умовах цих умов та правил. У випадку приєднання до даних умов та правил не в повному обсязі послуг, які надає Банк по даним умовам та правилам, Клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються Банком по цим Умовам та правилам.

Ідентифікація-встановлення особи Клієнта на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів при його зверненні до банку для здійснення банківських операцій чи отримання інформації по рахункам Клієнта в порядку встановленому Договором чи діючим законодавством.

Відповідно до п. 1.1.1.45, 1.1.1.46 вищевказаних умов, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком на строк, обумовлений в Договорі, на умовах платності та поверненні. Кредитна карта - платіжна карта з встановленим кредитним лімітом. Пунктом 2.1.1.3.4 зобов'язання Банку щодо надання кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного Картрахунку в рахунок кредитного ліміту.

Беручи до уваги те, що анкета-заява від 17.04.2013 року підписана відповідачем ОСОБА_2 не містить даних про узгодження сторонами умов щодо отримання останнім послуги у вигляді кредиту та інших істотних умов кредитного договору, тобто сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, а відповідно кредитний договір між ними не укладений.

Доводи позивача стосовно наявності у ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_2 кредитних правовідносин, з посиланням на укладення договору б/н від17.04.2013 року та ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-Заяви є неспроможними і ніяким чином не підтверджуються.

Наявні у справі «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною картою» та «Тарифи банку», які долучені банком до позовної заяви, та на які посилається позивач не містять підпису позичальника ОСОБА_2О.(а.с.8-31)

Такі умови/правила/тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Вони не містять домовленості сторін щодо встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав нарахування відсотків, комісій, штрафу та пені, в тому числі і додана до позовної заяви анкета-заявапозичальникомвід17.04.2013 року.

Також відсутні дані в анкеті-заяві, яка саме карта видана відповідачу, наявні тільки дані про особу, варіанти карт, та саме на яку карту особа погоджується підписуючи дану заяву не має ніяких даних.(а.с.6)

Посилання апелянта на не роз'яснення йому прав міськрайонним судом стосовно потреби надання додаткових доказів спростовується нормами чинного законодавства, а саме обов'язок доказування лягає на сторону.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Окрім цього, банком не надано ніяких доказів у розумінні ст. 76-81 ЦПК України щодо укладення оспорюваного кредитного договору.

До таких висновків прийшов і ВС у постанові від 11 липня 2018 року по справі №356/1261/16-ц, у постанові від 06 червня 2018 року по справі № 754/13763/15-ц, у постанові від 18 квітня 2018 року по справі №234/10860/16-ц.

Враховуючи викладене, районний суд не звернув уваги на викладене та не надав належної оцінки обставинам справи, що призвело до не правильного вирішення справи.

Інші доводи апелянта щодо неправильності застосування місцевим судом норм, якими врегульовано питання початку, перебігу та наслідків позовної давності, колегією суддів не бралися до уваги зважаючи на викладені вище висновки.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року та постановлення нового про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних доказів того, що між сторонами був укладений кредитний договір б/н від 17.04.2013 р. та відповідно виникли зобов'язання на умовах зазначених позивачем у позові.

Керуючись ст.ст.374,376,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2017 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2019 року.

Головуючий - суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________С.Б. Бутенко _________________ Л.М. Хіль