Справа № 137/21/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Уладівської сільської ради Літинського району Віннциької обалсті про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 19.11.2003 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна частка (пай) площею 1.17 га, що розташована на території Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області. За життя ОСОБА_3 зробила заповіт, в якому зазначила, що сертифікат ВН № 0378157 на право власності на земельну частку (пай) заповідає ОСОБА_2 В січні 2001 року на підставі вказаного сертифікату земельну частку (пай) ОСОБА_3 було виділено в натурі (на місцевості) і виготовлено державний акт.
Позивач звернувся до нотаріуса з питанням про оформлення спадщини відповідно до наявного заповіту, однак не зміг її оформити через те, що у заповіті вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), якого вже немає, так як на його підставі було оформлено державний акт на право приватної власності на землю.
Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,17 га., що розташована на території Уладівської сільської ради Літинського району Вінницкьої області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив її задовольнити.
Представник позивача адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав. Повідомив, що причиною звернення до суду послугувало те, що спадкодавець заповіла позивачу свідоцтво про право на земельну частку (пай), а згодом земельну частку було виділено в натурі і виготовлено державний акт. Вважає, що воля заповідача не змінилась та ОСОБА_3 за життя хотіла заповісти ОСОБА_2 саме пай, а не конкретно документ.
Представник відповідача ОСОБА_5, яка являється головою Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області в судовому засіданні позов визнала.
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 повідомила суду, що являється односельчанкою позивачу ОСОБА_2 Знає, що ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку.
Дослідивши матеріали справи суд проходить до наступних висновків.
Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 6) судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 19.11.2003 року. Відповідно до заповіту від 18.09.2000р. (а.с.7) встановлено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого заповідає сертифікат ВН № 0378157 на право власності на земельну частку (пай) заповідає у власність ОСОБА_2 Відповідно до державного акту серії ВН № 842 (а.с. 8-9), ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки розміром 1,17 га на території Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 1226 від 26.12.2018 р. (а.с.10) встановлено, що ОСОБА_3 до дня смерті 19.11.2003 р. проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільно з нею проживали ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_8 державної нотаріальної контори за № 63/02-17 від 16.01.2019 р. (а.с. 20) ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 яка померла 19.11.2003 р. в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_2 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки судом встановлено, що він є спадкоємицем за заповітом і має право на оформлення спадщини.
На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -
Позов задовольнити.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.