Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засідання Мариненко Я.С., Гальчинській А.О.,
за участю: представників позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача - адвоката Глушкової Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_3 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на відшкодування заподіяної ним шкоди суму в розмірі 61 396,34 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 05.04.2017 року о 18-30 год. рухаючись на 365 км. Автодороги М06 Київ-Чоп в напрямку м. Львів, водій транспортного засобу «Камаз», в.н. НОМЕР_2 з причепом «МАЗ», в.н. НОМЕР_3 старший прапорщик ОСОБА_3 , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_4 , в складі з напівпричепом «ПР», д.н.з. НОМЕР_5 , що рухався попереду. Після зіткнення з автомобілем «Камаз», в.н. НОМЕР_2 з причепом «МАЗ», в.н. НОМЕР_3 під керуванням старшого прапорщика ОСОБА_3 , автомобіль «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_4 , в складі з напівпричепом «ПР» д.н.з. НОМЕР_5 зіткнувся з автомобілем «КРАЗ», в.н. НОМЕР_6 з напівпричепом «МАЗ», в.н. НОМЕР_7 , що рухався попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 14.07.2017 року встановлено, що вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Представник вказує, що автомобіль «КАМАЗ», в.н. НОМЕР_2 , є власністю держави та належить військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до акту виконаних робіт №АВ00001715 від 01.09.2017 року вартість матеріального збитку автомобіля «КАМАЗ», VIN НОМЕР_8 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 61 396,34 грн.
Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.10.2017 р.
Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачем поданий відзив, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на момент ДТП, так і по сьогоднішній день він є військовослужбовцем Національної гвардії України із званням старший прапорщик, тобто відноситься до осіб старшинського складу, які проходять військову службу. Зазначає, що єдиним джерелом відомостей щодо вартості відновлювального ремонту є акт виконаних робіт № АВ00001715 від 01.09.2017 року. Вказує, що ДТП трапилось 05.04.2017 року, а ТОВ «ЗС АВТО ГРУП» в період з 29.08.2017 року по 01.09.2017 року було виконано певний перелік ремонтних робіт на автомобіль «КАМАЗ», в.н. НОМЕР_2 на загальну суму 61 396,34 грн., тому ремонтні роботи проводилися майже через півроку. Таким чином вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.
Представником позивача була подана відповідь на відзив, в якому зазначено про те, що відповідно до Наказу позивача від 10.02.2017 року №71, вантажний автомобіль «КАМАЗ», в.н. НОМЕР_2 закріплений за відповідачем. Наказом позивача від 05.04.2017 року №73, відповідача було направлено у службове відрядження за маршрутом м. Київ м. Львів м. Київ з метою перевезення майна служб тилу на вантажному автомобілі «КАМАЗ», в.н. НОМЕР_2 . Крім того, в цілях забезпечення зберігання матеріальних цінностей, які належать позивачу, між позивачем та відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність. А тому позивач вказує, що має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування на суму 61 396,00 грн.
27.03.2019 року залучено до участі в якості третьої особи Страхову компанію «Провідна».
Представником відповідача були подані письмові пояснення по справі, в яких сторона відповідача зазначила, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а саме не надано висновку експерту, з якого б вбачався б причинно-наслідковий зв`язок між обставинами ДТП і конкретним пошкодженням автотранспортного засобу, а також розміру завданої шкоди. Вказує, що наданий позивачем акт виконаних робіт № АВ00001715 від 01.09.2017 року не може слугувати доказом, оскільки ДТП трапилося 05.04.2017 року, а ремонтні роботи проводилися через півроку. Крім того особа, яка проводила ремонт не є суб`єктом оціночної діяльності, а тому не має права надавати офіційні висновки щодо розміру заподіяної шкоди автотранспортному засобу. Однак, позивач у своїй відповіді на відзив вказує про укладення між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність. Проте, відповідач такого договору не підписував.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові та письмових поясненнях обставинам.
Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у запереченнях та доповненнях.
Представник третьої особи, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв з процесуальних питань суду не подано.
Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 05.04.2017 року о 18-30 год. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «КАМАЗ», в.н. НОМЕР_2 , та причіпом вантажним «МАЗ», в.н. НОМЕР_3 , на автодорозі М06 Київ-Чоп 365 км. не був уважним за кермом, не враховував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_4 , в складі з напівпричепом «ПР», д.н.з. НОМЕР_5 , який рухався попереду та призупинився, внаслідок зіткнення транспортного засобу «ДАФ» з напівпричепом «ПР» інерційно продовжив рух та здійснив зіткнення з автомобілем «КРАЗ», в.н. НОМЕР_6 з напівпричепом «МАЗ» в.н. НОМЕР_7 , який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з збитками, чим порушив п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР.
Дана обставина підтверджується постановою Подільського районного суду м.Києва від 14.07.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили (справа № 758/5671/17).
Як вбачається з матеріалів справи, за фактом ДТП за участю відповідача позивачем було проведено службове розслідування.
Висновком по матеріалам службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії, встановлено, що причиною даного факту є неуважність відповідача; в результаті ДТП постраждало військове майно автомобіль «КАМАЗ» військовий номер НОМЕР_2 , який є власністю держави та належить військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до довідки Начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , вбачається, що відповідач проходить службу в Військовій частині НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України по теперішній час, на сьогоднішній день перебуває на посаді старшого інструктора з водіння автомобілів взводу РМТЗ, має військове звання старший прапорщик.
Дана обставина визнана представниками сторін у судовому засіданні, а відтак приймається судом до уваги, як така, що не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України.
Згідно копії технічного талону транспортного засобу Національної гвардії України, автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходиться у власності Військової частини НОМЕР_1 .
Згідно копії технічного талону транспортного засобу Національної гвардії України, причеп вантажний «МАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходиться у власності Військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, між сторонами склались спірні правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням службового автомобіля, що заподіяно під час перебування відповідача на службі у позивача.
Відповідно до акту виконаних робіт № АВ00001715 вартість матеріального збитку завданого власнику вантажного транспортного засобу «КАМАЗ» в.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_9 , 2013 року випуску, який належить Військовій частині НОМЕР_1 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.04.2017 року становить 61 396,34 грн.
У суду не має підстав ставити під сумнів даний письмовий доказ, на його спростування стороною відповідача зі свого боку не надано доказу на підтвердження іншого розміру заподіяної шкоди.
Як вбачається з платіжного доручення № 636 від 05.09.2017 р. позивач перерахував суму в розмірі 61 396,34 грн. за ремонт даного транспортного засобу згідно даного акту та договору від 29.08.2017 р.
Згідно з приписами чинного законодавства, військовослужбовці, винні в заподіянні шкоди, несуть матеріальну відповідальність відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР. Цим Положенням, що діє на час виникнення між сторонами спірних відносин, визначено підстави та порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, статутами Збройних сил України, порадниками, інструкціями, іншими нормативними актами.
За цим Положенням під матеріальну відповідальність підпадають військовослужбовці, що заподіяли пряму дійсну шкоду, зокрема, пошкодженням військового майна, що спричинило додаткові витрати для військових частин на відновлення майна. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами (п.2).
Розділом ІІІ цього Положення визначено вичерпний перелік випадків, коли військовослужбовці несуть повну матеріальну відповідальність, а саме: - умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; - приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; - заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; - дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; - недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Суд враховує те, що шкода майну позивача була завдана відповідачем під час виконання ним своїх службових обов`язків, а саме під час безпосереднього керування транспортним засобом. Разом із тим, суд встановив, що відповідачем пошкоджений транспортний засіб не у вказаних вище випадках.
Договір про повну матеріальну відповідальність відповідача, укладений між сторонами, суду не наданий.
Щодо застосування позивачем загальної підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, що визначені ст. ст. 22, 1166 ЦК України, суд вважає помилковим, оскільки шкоду, яка була завдана позивачу, було спричинено фізичною особою, яка перебуває на службі у позивача, під час виконання останнім своїх службових завдань, внаслідок використання цим працівником джерела підвищеної небезпеки, яким у даному конкретному випадку є службовий транспортний засіб «КАМАз» в.н. НОМЕР_2 , що знаходиться у власності Військової частини НОМЕР_1 , якому і було заподіяно пошкодження.
Таким чином, заявлена позивачем вимога до відповідача про стягнення грошових коштів у повному розмірі від заподіяної шкоди є безпідставною, оскільки не входять до даного переліку, а тому не засновані на законі.
Згідно Розділом ІІ вищевказаного Положення, за шкоду, заподіяну недбалим виконанням службових обов`язків, військовослужбовці несуть відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше свого місячного грошового забезпечення.
Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач має нести матеріальну відповідальність в розмірі свого середньомісячного грошового забезпечення.
Вирішуючи питання про розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на відшкодування шкоди підлягає сума розмірі грошового забезпечення відповідача станом на квітень 2017 р., оскільки ДТП сталася в квітні 2017 р.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 вбачається, що середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_3 на час заподіяння шкоди становить 8497,20 грн., у зв`язку з чим саме така сума і підлягає стягненню з нього на користь позивача в рахунок відшкодування завданої ним матеріальної шкоди.
Строк на звернення до суду з вимогами про відшкодування шкоди позивачем дотриманий.
Таким чином, позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 600,0 грн., який є мінімальним розміром для юридичної особи за ставками 2017 р., а тому принцип пропорційності розміру задоволених позовних вимог в даному випадку не застосовується.
На підставі викладеного, ст.ст.15, 22 ЦК України, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_3 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) на відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 05.04.2017 р., суму в розмірі 8 497,2 грн. (вісім тисяч чотириста дев`яносто сім грн. 20 коп.).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ) судовий збір в розмірі 1 600,0 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова