Справа № 645/1788/19
Провадження № 2-з/645/18/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7284/18/002968 від 25.10.2018 року та застосування наслідків недійсності правочину, визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7284/18/002968 від 25.10.2018 року, застосувати наслідки недійсності правочину, а саме повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину: - визнати за нею та відповідачем ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на автомобіль «SKODA FABIA», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2; зобов'язати ОСОБА_2 повернути набувачці автомобіля ОСОБА_3 отримані за договором грошові кошти у розмірі 19 000 грн..

Провадження по справі не відкрито.

Одночасно із позовом позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб автомобіль «SKODA FABIA», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що 23.07.2016 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. В період шлюбу спільними коштами, у тому числі коштами, що були подаровані ним на весілля було набуто спільне майно - автомобіль «SKODA FABIA», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що підтверджується договором купівлі-продажу № 7284/18/002968 від 25.10.2018 року. З вересня 2018 року сторони припинили мешкати разом. 21.03.2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 продав спірний автомобіль. Автомобіль перебуває у фактичному користуванні та розпорядженні третьої особи - ОСОБА_3, яка набула його з порушенням вимог чинного законодавства, без згоди одного з подружжя. Продаж спільно нажитого майна подружжя без отримання згоди другого з подружжя свідчить про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 до ухвалення рішення в справі. У разі повторного продажу автомобіля для відновлення прав та її інтересів в майбутньому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Вказувала, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження теперішнім власником ОСОБА_3 майна, що в свою чергу може ускладнити або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Заяву про забезпечення позову, подану одночасно з пред'явленням позову, з дотриманням порядку, встановленого ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Інститут забезпечення позову врегульований статтями 149-158 ЦПК України і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Ним усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи Продавець в особі відповідального ОСОБА_4, уповноваженого наказом (дорученням) від 30.10.2010 року з однієї сторони і покупець ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6734/17/001289 від 24.10.2017 року, на умовах якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб марки «SKODA» модель «FABIA СОМВІ», колір сірий, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4. Передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

Крім того, з доданих матеріалів вбачається, що Продавець в особі відповідального ОСОБА_5, уповноваженого наказом (дорученням) № 2-К від 16.02.2017 року з однієї сторони і покупець ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7284/18/002968 від 25.10.2018 року, на умовах якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб марки «SKODA» модель «FABIA ХЕТЧБЕК-В», колір сірий, номер кузова НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1. Передача транспортного засобу Продавцем і прийняття його Покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору.

З часу укладення оспорюваного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25.10.2018 року пройшло майже шість місяців. Однак, матеріали справи не містять довідки з Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області, тощо, з якої вбачається, що спірний автомобіль на даний час зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3 по справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд приймає до уваги вимоги та предмет позову та вважає, що позивач не довів необхідності застосування заходів забезпечення позову, наявність об'єктивних обставин необхідності охорони матеріально правових інтересів позивача та неможливість виконання судового рішення.

Позивач посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на майно - незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення, відчуження автомобіля, при цьому переконливих доводів щодо причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності, тощо, не навів. Також не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_3 збирається переоформити, або продати спірний автомобіль іншій особі. Не надано доказів того, що на даний час спірний автомобіль зареєстрований саме за відповідачем ОСОБА_3, оскільки з моменту укладення договору купівлі-продажу пройшло майже шість місяців.

З огляду на те, що заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими ОСОБА_1 вважає, що захист її прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть нею при цьому понесені, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: