Провадження № 2/752/1000/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.10.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

за участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 72350,57 гривень, пені в розмірі 6595,29 гривень та 195,45 гривень, моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.01.2017 р. о 13.00 год в с.Осещина Київської області по вул.Українська, 53 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ауді» д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що належить ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який є власником зазначеного транспортного засобу.

Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07.02.2017 р. ОСОБА_3 визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на підставі Полісу № АК/2477373 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів..

Позивач посилається на те, що 10.01.2017 р. ОСОБА_2 було подано повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, а 23.02.2017 р. ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з заявою про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «ЮНІВЕС» визнала дану подію страховим випадком та повідомила, що страхова виплата буде здійснена в сумі 16599,57 гривень.

Позивач не_погодилась із зазначеною сумою, оскільки розмір збитків значно перевищує розмір страхового відшкодування, та звернулась до Страхової компанії з заявою про надання Звіту, на підставі якого була визначена сума матеріального збитку.

На адвокатський запит Страховою компанією були надані Звіти № 114 від 23.05.2017 р. про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу «АУДІ» д.н. НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 191785,30 гривень, а вартість пошкодженого транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди 149931,96 гривень

Також Страховою компанією був наданий звіт № 115 від 23.05.2017 р. утилізаційної вартості пошкодженого транспортного засобу, яка становить 133333,39 гривень.

На підставі проведених оцінок СК «ЮНІВЕС» визначила вартість матеріального збитку на підставі положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 16599,57 гривень, яку виплатила 09.01.2017 р.

Позивач не погодилась з даною сумую страхового відшкодування та звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 з заявою про визначення вартості матеріального збитку, завданого їй, як власнику пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Звіту № 1583 від 30.08.2017 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 79110,14 гривень, а вартість транспортного засобу на момент пошкодження становить 138334,70 гривень, в зв`язку з чим транспортний засіб не можна вважати фізично знищеним.

22.09.2017 р. позивач звернулась до СК «ЮНІВЕС» з заявою про перегляд суми страхової виплати та здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 62510,57 гривень, а також компенсації витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2000 гривень, витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП в розмірі 800 гривень, витрат на стоянку автомобіля в сумі 9040 гривень, однак у такому перегляді їй було відмовлено.

Зазначені дії, на думку позивача, є такими що порушують чинне законодавство, права позивача, як потерпілої, якій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдано збитки.

Крім того, в обґрунтування позову позивач посилається на недопустимість Звітів №№ 114, 115, складених ФОП ОСОБА_5 на замовлення Страхової компанії, оскільки на момент проведення оцінки він не мав повноважень для здійснення таких дій, оскільки не пройшов відповідне підвищення кваліфікації, а також при здійсненні розрахунку вартості відновлювального ремонту та суми матеріального збитку ним не враховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, що є порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

З огляду на викладене, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 62510,57 гривень, витрати на проведення евакуації транспортного засобу, витрати за зберігання автомобіля на штраф майданчику, а також на підставі ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пеню за період з 25.05.2017 р. по 25.10.2017 р. в сумі 6595,29 гривень, а також в розмірі 195,45 гривень за період з 26.09.2017 р. по 24.10.2017 р.

Також, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, яка завдана їй невиконанням Страховою компанією умов договору страхування, що полягає у душевних стражданнямх, порушенні нормальних життєвих зв`язків, а також порушенні звичного способу життя.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» просить відмовити у задоволенні позову, оскільки розмір страхового відшкодування був визначений відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі Звіту оцінювача та виплачений у встановлений строк.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем свого обов`язку щодо виплату страхового відшкодування в повному обсязі, використання Страховиком при визначенні вартості матеріального збитку Звітів ФОП ОСОБА_5 , які складені з порушенням відповідної Методики з оцінки колісних транспортних засобів, а також без надання документів, які підтверджують відповідну кваліфікацію оцінювача. Крім того, представник позивача зазначив, що позивачу в зв`язку з неналежним виконанням Страховиком своїх зобов`язань, була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 10000 гривень.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначаючи про виконання СК «ЮНІВЕС» своїх зобов`язань у спосіб, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також спростував недопустимість Звіту оцінювача ОСОБА_5 , посилаючись на наявність рецензії, яка підтвердила можливість його використання для визначення суми матеріального збитку.

Вислухавши представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.01.2017 р. о 13.00 год в с.Осещина по вул.Українська, 53 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ауді» д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який є власником зазначеного транспортного засобу.

Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 07.02.2017 р. ОСОБА_3 визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ауді» д.н. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Власинком пошкодженого автомобіля «Ауді» д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № САТ 499689.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольцваген» д.н. НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на підставі Полісу № АК/2477373 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів..

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В силу ст.6 зазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що позивач звернулась до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з заявою про виплату страхового відшкодування 23.02.2017р.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судом встановлено, що після повідомлення 10.01.2017 р. ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Ауді» д.н. НОМЕР_1 , про настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач звернувся до ФОП ОСОБА_5 з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Звіту № 114 від 23.05.2017 р., який складений ФОП ОСОБА_5 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Ауді» д.н. НОМЕР_1 , за результатами проведеної оцінки 20.01.2017 р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 191785,30 гривень, а вартість транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди становить 149931,96 гривень.

Відповідно до Звіту № 115 від 23.05.2017 р. за результатами проведеної ФОП ОСОБА_5 оцінки 20.01.2017 р. вартість утилізації автомобіля становить 133332,39 гривень.

Як встановлено в ході розгляду справи, СК «ЮНІВЕС» визначила суму страхового відшкодування, виходячи з положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Страховою компанією «ЮНІВЕС» було повідомлено ОСОБА_1 , що сума страхового відшкодування становить 16599,57 гривень.

Позивач не погодилась з даною сумою страхового відшкодування та 23.05.2017 р. звернулась до СК «ЮНІВЕС» з заявами про надання Звітів на підставі яких була визначена сума страхового відшкодування. Дане звернення залишилось без відповіді.

Однак, оцінюючи Звіти №№114, 115, складені ФОП « ОСОБА_5 » суд вважає, що вони є недопустими доказами на підтвердження розміру матеріального збитку з огляду на наступне.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суб`єктами оціночної діяльності є, зокрема, суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Оцінювачі зобов`язані не рідше одного разу в два роки підвищувати кваліфікацію за програмою підвищення кваліфікації. Невиконання цієї вимоги є підставою для зупинення дії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача (ст.14 Закону).

Відповідно до ст.15 Закону підвищення кваліфікації відбувається за напрямами,зазначеними у кваліфікаційному свідоцтві оцінювача, за результатами якої видається посвідчення про підвищення кваліфікації, яке є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва.

Згідно з ст.16 Закону, проведення оцінки майна фізичною особою, яка не отримл кваліфікаційного свідоцтва, яку позбавлено кваліфікаційного свідоцтва або дія кваліфікаційного свідоцтва якої зупинена, забороняється. Оцінка майна, яка була підписа зазначеною фізичною особою, вважається недійсною.

В звітах ФОП ОСОБА_5 посилається на кваліфікаційне посвідчення від 19.04.2014 р. № 5357, яке було дійсне до 19.0.2016 р., а також кваліфікаційне посвідчення від 17.03.2017 р. № 233, які долучались до Звіту.

Тобто, га момент проведення оцінки (20.01.2017 р.) ФОП ОСОБА_5 не мав чинного кваліфікаційного свідоцтва оцінювача.

Крім того, відповідно до п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, якиї зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Однак, ФОП ОСОБА_5 , при визначенні вартості матеріального збитку у Звіті № 114 від 23.05.2017 р. хоча і посилався на відповідну формулу , зазначену в Методиці, однак при розрахунках коефіцієнт фізичного зносу не був врахований, що призвело до неправильного визначення розміру відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Зазначені обставини були також підтверджені оцінювачем ОСОБА_4 , який був допитаний судом в якості свідка.

Крім того, на замовлення СК «ЮНІВЕС» було складено рецензію Звіту № 115 від 23.05.2017 р. про оцінку вартості утилізації автомобіля «Ауді» д.н. НОМЕР_1 , відповідно до якої зазначений Звіт має значні недоліки, є таким, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, що вплинули на достовірність оцінки, але може бути виправлений після виправлення зазначених недоліків.

Однак, такі недоліки виправлені не були, а отже і даний Звіт не міг бути використаний при визначенні суми страхового відшкодування, а також не може бути прийнятий судом в зв`язку з його недопустимістю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, непогодившись з сумою страхового відшкодування 23.08.2017 р. звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 з метою проведення оцінки з визначення вартості матеріального збитку, завданого їй як власнику пошкодженого транспортного засобу «Ауді».

Відповідно до Звіту № 1583 від 30.08.2017 р., який складений відповідно до вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, уповноваженою особою, яка має відповідне Свідоцтво, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Ауді» д.н. НОМЕР_1 , складає 138334,70 гривень, а вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 79110,14 гривень, а отже транспортний засіб не може вважатися фізично знищеним або ремонт такого транспортного засобу не може вважатись економічно необґрунтованим.

З огляду на викладене, сума страхового відшкодування повинна була бути визначена відповідачем у відповідності до положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Судом встановлено, що 22.09.2017 р. позивач звернулась до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з заявою про перегляд суми страхової виплати та здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 62510, 57 гривень , що становить різницю між розміром відновлювального ремонту відповідно до Звіту № 1583 від 30.08.2017 р. та виплаченим страховим відшкодуванням, а також витрат на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 2000 гривень, витрат на евакуацію автомобіля до якого стоянки в розмірі 800 гривень, та витрат на стоянку автомобіля в сумі 9040 гривень, які підтверджені відповідними платіжними документами, та підлягають відшкодуванню Страховиком згідно з ст.29 Закону.

Однак у задоволенні заяви відповідачем було відмовлено.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що дана відмова Страхової компанії не відповідала положенням ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 62510,57 гривень, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2000 гривень, що позивач зазнала в зв`язку з необхідністю відновлення свого порушеного права, витрат на евакуацію автомобіля до місця стоянки в розмірі 800 гривень, та витрат на стоянку автомобіля в сумі 9040 гривень, з огляду на що позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

На підставі зазначеної норми з відповідача підлягає стягненню сума пені в розмірі 6595,29 гривень за період з 25.05.2017 р. по 25.10.2017 р., виходячи з розміру страхового відшкодування 62510,57 гривень, яке не було виплачено у визначений законом спосіб, а також в розмірі 195,45 гривень за період з 26.09.2017 р. по 24.10.2017 р., виходячи суми витрат на евакуацію автомобіля,витрат на стоянку, що не були сплачені і у компенсації яких Страховиком було відмовлено.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Звертаючись до суду, позивач просить відшкодувати моральну шкоду, завдану в зв`язку з неналежним виконанням СК «ЮНІВЕС» обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.

Правовідносини сторін регулюються положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який встановлює відповідальність у вигляді сплати пені у разі неналежного виконання обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.

Закон не містить положень щодо покладення відповідальності на Страхову компанію у вигляді відшкодування моральної шкоди в разі порушень зобов`язань, визначених цим законом.

Крім того, при з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не є обґрунтованими і доведеними.

Суду не надано жодного доказу на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, а також на підтвердження розміру шкоди, яку позивач просить відшкодувати.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених вимог.

Вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, небхідно з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Звертаючись до суду позивач просить відшкодувати витрати на правничу допомогу в розмірі 32199 гривень, пов`язаних з підготовкою та поданням позовної заяви до суду, отриманням відомостей з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно, підготовкою та поданням заяви про забезпечення позову, підготовкою та поданням до суду заяви про виклик свідків, підготовкою та поданням до суду клопотання про приєднання доказів, участю у судових засіданнях, поданням ухвали про забезпечення позову до ДВС, підготовкою попереднього переліку витрат, підготовкою та направленням відповіді на відзив, підготовкою промови у судових дебатах.

На підтвердження надання таких послуг позивачем надано Договір № 12-04/201 про надання правничої допомоги, додаткова угода від 12.04.2019 р., акт виконаних робіт, квитанції про оплату послуг.

Однак, акт виконаних робіт не містить відомостей про витрачений час на надання таких послуг, що позбавляє суд можливості встановити обгрунтованість та співмірність вартості таких послуг, зазначених в акті.

Крім того, зазначені витрати, які позивач просить відшкодувати, на думку суду не є співмірними ціні позову та складності даної справи.

Представником відповідача подане клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх необґрунтованістю.

На думку суду, підлягають відшкодуванню витрачений адвокатом Сингаївським С.С. час на участь в судових засіданнях, виходячи з вартості таких послуг, встановленої Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», тобто 40% мінімальної заробітної плати на відповідний рік, за годину роботи.

Відповідно до відомостей з журналів судових засідань за 2018 рік адвокат приймав участь в судових засіданнях загальною тривалістю 3 год. 17 хв., а за 2019 р. 1 год. 12 хв.

Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на відповідний рік сума, яка підлягає відшкодуванню за надані послуги в зв`язку з участю в судових засіданнях становить 4922,36 гривень.

Оскільки позовні вимоги були задоволені частково і становлять 89% від заявленого розміру позовних вимог, відповідно витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог, що становить 4380,90 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (, м.Київ, вул..Велика Васильківська, 72) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування у розмірі 62510 гривень 57 копійок, витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 800 гривень, витрати на стоянку в сумі 9040 гривень, витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку в сумі 2000 гривень, пеню у розмірі 6790 гривень 74 копійки, судовий збір в розімі 957 гривень 55 копійок витрати на правничу допомогу в розмірі 4380 гривень 90 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Колдіна