ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2660/16-ц Номер провадження 22-ц/814/71/19Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дряниці Ю.В., Бондаревської С.М.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 27 серпня 2018 року в приміщенні суду в м. Полтава у складі судді Васильєвої Л.М., повний текст якого складений 05 вересня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання права власності, визначення порядку користування квартирою, визнання договору іпотеки недійсним

позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання фіктивного правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 19 січня 2018 року (а.с. 205-206), просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; встановити порядок користування квартирою згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 72, виділивши в спільне користування частину приміщень квартири площею 35,10 кв.м. у тому числі коридор 1, вбиральню 2, кухню 3, санвузол 5 та виділивши у її користування частину приміщень квартири 43,60 кв.м., у тому числі кімнату 4, кімнату 6, лоджію 1; визнати недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_2, що укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу ОСОБА_5 02 червня 2009 року за реєстровим номером 3228, реєстровий номер заборони 3229.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що у лютому 2008 року ОСОБА_3 повідомив їй про намір придбати квартиру у будинку № 77-А по вул. Соборності в м. Полтаві. Відповідно до укладеного з відповідачем договору про створення спільної власності від 20 лютого 2008 року вона інвестувала в придбання квартири 570 701 грн., а також досягнуто згоди про те, що ОСОБА_3 діє в інтересах сторін у правовідносинах з ТОВ «СВФ КОЛО».

Зазначала, що договір з ТОВ «СВФ КОЛО» відповідач уклав від свого імені. В подальшому, ним було зареєстровано право власності на спірну квартиру без урахування її прав та інтересів як співвласника житлового приміщення.

Вказувала, що їй стало відомо, що без її дозволу між ОСОБА_3 та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір іпотеки від 02 червня 2009 року квартири АДРЕСА_2. Вважає, що договір укладений в порушення положень чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним.

У серпні 2016 року до суду із позовом звернулось ПАТ АБ «Укргазбанк» та просило визнати недійсним фіктивний правочин, а саме договір про створення спільної власності обєкту нерухомого майна від 20 лютого 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що договір про створення спільної власності обєкту нерухомого майна від 20 лютого 2008 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є фіктивним, укладеним з метою ухилення ОСОБА_3 від сплати коштів по кредитному договору № 617 від 04 липня 2008 року, що укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 134 000 долл. США для фінансування обєкта будівництва, а саме квартири № 58 у будинку № 77-А по віл Соборності у м. Полтава.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір іпотеки № 617 К-Ф від 02 червня 2009 року, що укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» (ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3, предметом якого є квартира АДРЕСА_3, загальною площею 111,3 кв.м.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено у повному обсязі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення вмотивоване тим, що договір про створення спільної часткової власності (обєкту нерухомого майна) не спростований та дійсний, що вказує на те, що договір іпотеки № 617 К-Ф від 02 червня 2009 року не міг бути укладений без згоди ОСОБА_2

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку окремо один від одного оскаржили ПАТ АБ «Укргазбанк» та представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4

ПАТ АБ «Укргазбанк» просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмови у задоволенні позовних вимог банку та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувало на те, що доказами по справі достовірно доведено фіктивність договору про створення спільної часткової власності (обєкту нерухомого майна) від 20 лютого 2008 року.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги останньої у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала на те, що договір про створення спільної часткової власності (обєкту нерухомого майна) від 20 лютого 2008 року передбачає виникнення у неї права спільної часткової власності на спірну квартиру, що залишено поза увагою суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з умовами кредитного договору № 617 від 04.07.2008 року, що укладений між ПАТ « Укргазбанк» та ОСОБА_3 Останньому наданий кредит у розмірі 134 000 доларів США для фінансування в обєкт будівництва, яким є квартира АДРЕСА_4 згідно договору № ДР.О77.58 про резервування квартири для передачі у власність від 18.06.2008 року, шляхом придбання пакету цінних паперів цільових безпроцентних облігацій у кількості 11301 штук згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № Б-01-551/2008/ДР.077.58/1 від 01.07.2008 року, який укладений між позичальником та ТОВ «Фінансова група «Консалтінг та інвестиції».

ОСОБА_3 набув право власності на вказану квартиру на підставі договору № ДР.077.58 про резервування квартири для передачі у власність від 18.06.2008 року, що укладений між ним та «СВФ КОЛО» та рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.12.2008 року, яким за ним визнано право власності на вищевказану квартиру.

02.06.2009 року в забезпечення виконання умов кредитного договору № 617-К-Ф. від 04.07.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Укргазбанк» укладено договір іпотеки без оформлення заставної № 617 К-Ф., яким в іпотеку передана квартира АДРЕСА_4.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12 жовтня 2016 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.12.2008 року в частині визнання права власності на квартиру за ОСОБА_3 скасоване.

На підставі цього рішення була скасована реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна.

Колегія суддів не може погодитися із висновком місцевого суду про дійсність договору про створення спільної часткової власності (обєкту нерухомого майна) від 20 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Висновком фізико-хімічної експертизи матеріалів документів від 31.07.2018 року, що проведена в Науково-дослідній лабораторії судових експертиз, яку проводив експерт ОСОБА_6, встановлено, що давність виконання підписів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в договорі про створення спільного майна датованому 20 лютого 2008 року, не відповідає вказаній даті, а виконано значно пізніше в період грудень-червень 2015 року.

Розписка датована 12.06.2008 року про отримання ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 570 701 грн. піддавалася примусовому штучному старінню, шляхом інтенсивної дії світла на лицеву сторону аркуша розписки, з метою зістарення рукописного тексту документа.

Давність виконання рукописного тексту за підпису ОСОБА_3 в розписці, датованій 12.06.2008 року про отримання ним грошових коштів у розмірі 570 701 грн. не відповідає вказаній даті, а виконано значно пізніше в період не раніше 2015 року.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для зясування відповідних обставин справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (імя, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав.

Таким чином, законодавство не повязує можливість проведення експертизи із обовязковою наявністю у експерта свідоцтва про атестацію та включення його до Реєстру атестованих судових експертів.

Додаткова судово-технічна експертиза документів була викладена у формі висновку фізико-хімічної експертизи матеріалів та документів на виконання ухвали Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2018 року, про що вказано у самому висновку.

Колегія суддів вважає мотиви місцевого суду щодо відмови у прийнятті вищевказаного висновку експерта у якості доказу надуманими та такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Доказами по справі підтверджено, що договір про створення спільної часткової власності (обєкту нерухомого майна) 20 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не укладався. Договір було підписано та складено в інший період часу, який значно віддалений темпорально з придбанням ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, а отже сторони не мали на меті виникнення договірних правовідносин, повязаних з її придбанням у 2008 році. Дійсних правовідносин між цими сторонами не виникло.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого суду про наявність підстав для визнання недійсним договору іпотеки від № 617 К-Ф від 02 червня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька обєктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі обєкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Судом встановлено та не спростовується сторонами, що на момент укладення договору іпотеки право власності на квартиру АДРЕСА_4 було зареєстровано саме за ОСОБА_3, а отже вказане нерухоме майно повною мірою відповідало вимогам, що ставляться до предмета іпотеки. Більше того, ОСОБА_3 спірна квартира належала на праві власності як єдиному власнику (т. 1 а.с. 36-37).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

ОСОБА_2 не надано будь-яких доказів того, що на момент укладення договору іпотеки не було додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Посилання місцевого суду на те, що укладенню договору іпотеки мало б передувати отримання згоди на це у ОСОБА_2 є безпідставним.

Згідно положень ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» нотаріальна згода співвласників майна на укладення договору іпотеки необхідна у випадку передачі в іпотеку майна, що перебуває у спільній власності декількох осіб. Спірна квартира станом на 02.06.2009 року перебувала в особистій власності ОСОБА_3 Ні на час укладення спірного договору, ні на час розгляду справи в суді, ОСОБА_2 не належали будь-які майнові права на № 58 по вул. Соборності , 77-А у м. Полтава.

Окрім того, ОСОБА_2 не предявляла позовних вимог до ПАТ АБ «Укргазбанк», який є стороною договору іпотеки № 617 К-Ф від 02 червня 2009 року. ПАТ АБ «Укргазбанк» значиться у справі третьою особою.

За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Місцевим судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності, визначення порядку користування квартирою.

Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не надано будь-яких доказів, які б вказували на те, що ? частина спірної квартири належить ОСОБА_2, а її право власності порушене відповідачем.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним та в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк», що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в цих частинах та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволені у повному обсязі, понесені банком судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у повному обсязі. Зокрема, стягненню підлягають 4 134 грн. судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору та 15 690 грн., повязаних з оплатою вартості судових експертиз.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним та в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання фіктивного правочину недійсним скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання фіктивного правочину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним фіктивний договір про створення спільної часткової власності (обєкту нерухомого майна) від 20 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Змінити порядок розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" по 9 912 грн. судових витрат.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_7