Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2019 р. Справа153/1583/18

Провадження2/153/454/18-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що 31 грудня 1992 року Сорокським районним відділом ЗАГС республіки Молдова між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу дітей немає. Шлюб у нього зареєстрований вперше. Сімейні стосунки між ними припинені в 2012 році по тій причині, що вони з відповідачкою не зійшлися характерами, між ними виникали непорозуміння та суперечки, з тих пір вони проживають окремо. Позивач вважає, що їх сім'я розпалась і в подальшому сімейні стосунки не нормалізуються. Тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляд справи була повідомлена належним чином рекомендованим повідомлення .

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи та не з'явилась в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, що 31 грудня 1992 року Сорокським районним відділом ЗАГС республіки Молдова між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, відповідач змінила своє дівоче прізвище на прізвище ОСОБА_2 (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне.

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка 14 квітня 1995 року набула чинності для України.

Положення Конвенції спрямовані на забезпечення належного захисту прав і законних інтересів осіб, що проживають на територіях країн СНД та застосовуються у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова.

Відповідно до статті 1 Конвенції громадяни кожної із її держав учасниць (далі Договірні Сторони), а також особи, що проживають на їхніх територіях, користуються на території всіх інших Договірних Сторін по відношенню до своїх особистих і майнових прав таким самим правовим захистом, як і власні громадяни даної Договірної Сторони.

Громадяни кожної Договірної Сторони, а також особи, які проживають на їхніх територіях, мають право вільно та безперешкодно звертатися до суду, прокуратури та інших установ кожної Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні та кримінальні справи, можуть бути їх учасниками, подавати клопотання, подавати позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих самих умовах, що і громадяни кожної Договірної Сторони.

Відповідно до пункту 2 статті 28 Конвенції якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а інший другої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

З урахуванням положень Конвенції та обставин справи, суд застосовує до спірних правовідносин норми національного законодавства України.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб відповідач своє прізвище «Мусаханян» змінила на прізвище чоловіка «Чайковська». Відповідач не заявляла вимогу про зміну їй прізвища на дошлюбне, тому суд має підстав для залишення їй прізвища ОСОБА_2.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 95, 206, 247, 263, 264, 265, 268 ЦПК України і на підставі ст.ст.4, 110, 111, 112, 113 СК України, ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 31 грудня 1992 року Сорокським районним відділом ЗАГС республіки Молдова, актовий запис №376.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити ОСОБА_2.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судових витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Позивач:ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителька АДРЕСА_2

Головуючий М.М. Дзерин