Постанова

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа № 724/710/15-ц

провадження № 61-11819св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Бочковецька сільська рада Хотинського району Чернівецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2017 року у складі судді Руснака А. І. та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Перепелюк І. Б., та касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області та просив визнати недійсними та скасувати: - рішення 2 сесії 22 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 15 вересня 1994 року про передачу безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки загальною площею 0, 43 га; - рішення 34 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 28 квітня 2014 року та рішення 36 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 22 липня 2014 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0, 4004 га; - свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0, 25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 23 серпня 2014 року та свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0, 1504 га для ведення особистого селянського господарства від 23 серпня 2014 року; - провести поділ земельної ділянки площею 0, 43 га в рівних частинах між двома домоволодіннями АДРЕСА_1, власниками яких є відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_4, по 0, 2150 га кожному.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 15 вересня 1994 року у приватну власність його сестрі ОСОБА_5 безкоштовно передано земельну ділянку загальною площею 0, 43 га, з них: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0, 25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0, 18 га.

Право власності ОСОБА_5 не оформила, державний акт на землю не отримала.

На вказаній земельній ділянці знаходиться два житлові будинки - № 28 та № 26.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 вересня 2013 року, позивач після смерті батька ОСОБА_6 успадкував житловий будинок АДРЕСА_2.

У зв'язку з тим, що рішення сесії від 15 вересня 1994 року винесено без достатніх правових підстав, а на земельній ділянці площею 0,43 га розташовано два господарства з окремими особовими номерами, зазначеними в погосподарських книгах, та окремими адресами, ця земельна ділянка незаконно обліковувалася за житловим будинком АДРЕСА_3.

В 2014 році ОСОБА_5 повторно звернулася до Бочковецької сільської ради із заявою про передачу їй у власність земельної ділянки 0, 4004 га, в тому числі 0, 2500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0, 1501 га - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Бочковецької сільської ради від 28 квітня 2014 року зі змінами, внесеними рішенням від 22 липня 2014 року, затверджено технічну документацію із землеустрою та передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0, 2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0, 1504 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішення позивач вважає незаконним, оскільки на момент передачі вказаної земельної ділянки у власність відповідача, ОСОБА_4 набув право власності на будинок № 28 з господарськими будівлями та спорудами, а відтак набув право і на земельну ділянку, на якій розміщений будинок.

Спірна земельна ділянка загальною площею 0, 4004 га повинна бути поділена в рівних частинах між двома житловими будинками з належними до них господарськими будівлями: АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем своїх позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2017 року в частині визнання незаконним рішення 34 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради № 443/34/14 від 28 квітня 2014 року зі змінами, які були внесені рішенням 36 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради № 468/36/14 від 22 липня 2014 року, та визнання незаконним свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0, 2500 га від 23 серпня 2014 року скасовано, позов ОСОБА_4 в цій частині задоволено.

Визнано незаконним рішення 34 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району № 443/34/14 від 28 квітня 2014 року зі змінами, які були внесені рішенням 26 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради № 468/36/14 від 22 липня 2014 року, щодо затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки загальною площею 0, 2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнано незаконним свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0, 2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (індексний номер: 25960637), розташовану за адресою: АДРЕСА_4, кадастровий номер НОМЕР_1 від 23 серпня 2014 року .

В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання судового збору.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що 23 серпня 2014 року відповідачу ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 25 га, на якій розташований житловий будинок, належний на праві власності позивачу.

ОСОБА_4 відповідно до положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України з переходом права власності на житловий будинок має право на отримання у власність земельної ділянки, на якій він розміщений, та частини земельної ділянки, необхідної для його обслуговування.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У лютому 2018 року ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила постанову апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року скасувати і залишити в силі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи позивач в обґрунтування своїх вимог не посилався на те, що його будинок знаходиться на приватизованій відповідачем земельній ділянці. Судом апеляційної інстанції не встановлено факту приватизації відповідачем земельної ділянки під житловим будинком позивача.

У лютому 2018 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2017 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що спірна земельна ділянка загальною площею 0, 4004 га повинна бути розподілена в рівних частинах по 0, 2150 га між двома будинковолодіннями АДРЕСА_1, власниками яких є відповідач та позивач.

У квітні 2018 року ОСОБА_4 направив відзив на касаційну скаргу ОСОБА_5, в якому просив залишити її без задоволення.

ОСОБА_5 у відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 просила залишити її без задоволення.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Між сторонами виник спір з приводу користування спільною земельною ділянкою площею 0, 2500 га, на якій розташовані належні їм житлові будинки № 28 та № 26.

22 серпня 2013 року на сесії Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області розглядалася заява ОСОБА_5 щодо виділення ОСОБА_4 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Встановлено, що на одній земельній ділянці, яка належить ОСОБА_5, розміщено два погосподарські двори.

Депутатами Бочковецької сільської ради запропоновано виділити ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0, 15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак таке рішення не прийняте, оскільки він не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6

Суди встановили, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 вересня 2013 року ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку АДРЕСА_2.

Право власності ОСОБА_4 на вищевказане нерухоме майно підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9485467 від 16 вересня 2013 року.

Проте, рішенням 34 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 28 квітня 2014 року, зі змінами, внесеними рішенням 36 сесії 6 скликання Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 22 липня 2014 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_4 загальною площею 0, 4004 га, в тому числі: 0, 2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер НОМЕР_1) та 0, 1504 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер НОМЕР_2).

Вказаним рішенням також передано у власність ОСОБА_5 зазначені земельні ділянки.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 серпня 2014 року, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_5

Відповідно до статті 377 ЦК України (в редакції, що діяла на момент набуття ОСОБА_4 права власності на житловий будинок) до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Аналогічні положення закріплено і у статті 120 ЗК України.

Встановивши, що житловий будинок АДРЕСА_2, власником якого з 16 вересня 2013 року є ОСОБА_4, знаходиться за земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 2500 га, яка неправомірно була передана у власність ОСОБА_5 23 серпня 2014 року, оскільки частина цієї ділянки була зайнята, на ній знаходилося нерухоме майно позивача, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Правильними також є висновки апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про розподіл спірної земельної ділянки загальною площею 0, 43 га в рівних частинах між позивачем та відповідачем, оскільки частина земельної ділянки площею 0, 1504 га, яка передана у приватну власність ОСОБА_5, має цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства» та нормами ЗК України не передбачено можливості використання таких земель для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2017 року в оскарженій частині та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2017 року в оскарженій частині та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат