Провадження № 2/263/65/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Гостевої К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, уточненим в ході судового розгляду, вказуючи, що 23 вересня 2014 за місцем свого проживання в Центральному районі м. Маріуполя Донецької області померла його мати - ОСОБА_5, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, власником якої вона була. Після її смерті відкрилася спадщина на вище вказану квартиру № 54 розташовану у будинку № 17/128 по вул. Сонячній Центрального району м. Маріуполя Донецької області. Позивач має право на спадщину першої черги за законом , бо є сином спадкодавця. Крім нього, спадкоємцем першої черги є його сестра - ОСОБА_6, яка здійснила поховання матері і батька за їх спільні гроші, проживає зі своєю сім'єю у м. Маріуполі за вище вказаною адресою і в установлений законом термін подала заяву про прийняття спадщини в Першу Маріупольської державну нотаріальну контору. Інших дітей у матері крім позивача і його сестри більше не було, батько помер 30.08.3013 року. У зв'язку з тим, що позивач має регулярні контрактні працевлаштування за межами України, з 26.05.2014 року по 27.04.2015 року він був змушений перебувати у різних портах світу, що стало причиною його відсутності на похоронах у матері і не подання заяви про прийняття спадщини після її смерті в установлений законом термін до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.11.2016 року у цивільній справі № 263/12664/16-ц йому було надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 23.09.2014 року в три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили, що й було ним зроблено 13 лютого 2017 року. Однак ОСОБА_6 отримала у Першій Маріупольської державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом (р-р. № 9-229 від 27.04.2015 року) на вище вказану спірну квартиру. Таким чином ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на всю спірну квартиру без урахування частки позивача у спадщині, якою він володіє з моменту відкриття спадщини, а саме з 23.09.2014 року, у звязку чим свідоцтво про право на спадщину за законом (р- р. № 9-229 від 27.04.2015 року) підлягає визнанню в судовому порядку частково недійсним. Крім того 03.11.2015 року сестра позивача ОСОБА_6 подарувала всю квартиру № 54, розташовану в будинку № 17/128 по вул. Сонячної в м. Маріуполі своєму синові ОСОБА_7, що підтверджується договором дарування квартири від 03.11.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за № 1370, а 28.01.2016 року вже ОСОБА_7 передав в дар своїй дружині ОСОБА_9 Ѕ частину спірної квартири, що також підтверджується договором дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за № 71.

Враховуючі викладене просить суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 квітня 2015 року, видане Першою маріупольською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_10, померлої 23 вересня 2014 року, на квартиру АДРЕСА_1, реєстр № 9-229 в Ѕ частині квартири АДРЕСА_2; витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ј частку квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 03.11.2015 року, зареєстрованого Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, серія та номер 1370, та передати ј частку вказаної квартири у власність ОСОБА_1; витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ј частку квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 28.01.2016 року, зареєстрованого Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, серія та номер 71, та передати ј частку вказаної квартири у власність ОСОБА_1. Крім того вирішити питання судових витрат.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності з проханням про задоволення позовних вимог з підстав, у ньому зазначених.

Відповідачі та їх представники судове засідання не зявилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та невизнання позову. При цьому представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_11 надала суду заяву, в якій виклала заперечення проти позову, за якими послалася на вимоги ст. 388 ЦК України та зазначила, що після смерті ОСОБА_10 її донька ОСОБА_2 прийнята спадщину, а її брат лише 06.10.2016 року виявив бажання надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. На час укладання договору дарування 03.11.2015 року у ОСОБА_2 були усі права щодо розпорядження спірною квартирою, будь-яких обмежень не існувало, у звязку з чим просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено, що згідно актового запису про смерть № 1877 від 06.11.2014 року ОСОБА_12 померла 23.09.2014 року.

Згідно свідоцтва про народження від 04.09.1949 року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_10.

Згідно свідоцтва про справо на спадщину від 28.04.2015 року спадкоємцем Ѕ квартири № 54 по вул. Сонячній у м. Маріуполі після смерті ОСОБА_10 є ОСОБА_2

Згідно договору дарування квартири від 03.11.2015 року ОСОБА_2 передала у дар ОСОБА_3 квартиру № 54 по вул. Сонячній у м. Маріуполі.

Згідно договору дарування частини квартири від 28.01.2016 року ОСОБА_3 передав у дар ОСОБА_13 Ѕ квартири № 54 по вул. Сонячній у м. Маріуполі.

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2017 року право власності на квартиру № 54 по вул. Сонячній у м. Маріуполі по 1/2 належить ОСОБА_9 та ОСОБА_3

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.11.2016 року визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 в три місяці від дня набрання рішення суду законної сили. Рішення суду набрало чинності 31.01.2017 року.

Вказані факти сторонами визнаються та не оспорюються.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючі, що в строк, визначений судом для прийняття спадщини, син померлої ОСОБА_1 ОСОБА_1 прийняв спадщину, то він є спадкоємцем першої черги на рівні із його сестрою ОСОБА_2 Проте оскаржуване свідоцтво видано без урахування його частки у спадщині, у звязку з чим свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 квітня 2015 року, видане Першою маріупольською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_10, померлої 23 вересня 2014 року, на квартиру АДРЕСА_1, реєстр № 9-229 в Ѕ частині квартири АДРЕСА_2, є неправомірним, тож має бути визнано частково недійним.

Згідно роз'яснень, що містяться у п. 21, 22, 23, 26 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», спори про повернення майна, що виникають з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягають вирішенню відповідно до законодавства, що регулює ці відносини.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо, в такій ситуації пред'явлено позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду при розгляді справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв'язку з цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором у особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не тільки випадків, коли укладено один договір з порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужене на підставі наступних договорів.

Згідно статті 387 ЦК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, має довести своє право власності на майно, яке перебуває у володінні відповідача.

При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на нерухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

У разі якщо між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спори про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК.

Оскільки спірна частина квартири вибула з володіння власника не з його волі іншим шляхом, тому вона підлягає поверненню на підставах, передбачених ч. 3 ст. 388 ЦК України.

Віндикаційним називають позов власника майна, яким він не володіє, до не власника, який незаконно володіє цим майном, про витребування майна в натурі.

На теперішній час, з урахуванням вимог спадкового законодавства позивач фактично є власником Ѕ частини квартири, який позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися нерухомим майном.

Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З огляду на ту обставину, що майно позивача було придбано ОСОБА_7 безоплатно у його сестри ОСОБА_2, яка не мала права його відчужувати, а у подальшому також за безоплатним договором дарування частини квартири частково було відчужене ОСОБА_14, а також беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства: справедливість, добросовісність та розумність, вимога про витребування майна з незаконного чужого володіння співвласниками спірної квартири ОСОБА_7 і його дружини ОСОБА_15, підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст.4,5, 81, 141, 258, 259, 263-263 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, витребування майна задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 квітня 2015 року видане Першою маріупольською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_10, померлої 23 вересня 2014 року, на квартиру АДРЕСА_1, реєстр № 9-229 в Ѕ частині квартири АДРЕСА_2.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ј частку квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 03.11.2015 року, зареєстрованого Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, серія та номер 1370, та передати ј частку вказаної квартири у власність ОСОБА_1.

Витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ј частку квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 28.01.2016 року, зареєстрованого Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8, серія та номер 71, та передати ј частку вказаної квартири у власність ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовій сбір у розмірі 1600 грн. в рівних частинах по 533 грн. 33 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня оголошення в Донецький апеляційний суд.

Суддя Васильченко О.Г.