Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 509/4842/17

провадження № 61-48457св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідачі: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Дрішлюка А. І., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Позовна заява мотивована тим, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є незаконною і немає законних підстав для її винесення, оскільки підставою для стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, і виконавчий збір обраховується від розміру таких фактично стягнутих сум, однак в процесі виконавчого провадження з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача не було стягнуто жодних сум.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2018 року у складі судді Гандзій Д. М. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач сплатив суму виконавчого збору, накладення якого він оспорював в цьому провадженні, свідомо, та на власний розсуд. Виконавчий збір є винагородою державному виконавцю за вчинення ним заходів примусового виконання рішення, враховуючи умови, створивши які, державний виконавець прямо виконував свої посадові обов'язки з виконання виконавчого напису нотаріуса, а той факт, що торги з реалізації арештованого майна не відбулися, не можуть належати до обставин, які звільняють боржника від сплати ним виконавчого збору за вказані дії державного виконавця з виконання виконавчого напису нотаріуса.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 закрито.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач є стороною виконавчого провадження, мав право оскаржити дії державного виконавця в порядку розділу VII ЦПК України, не скористався таким правом у встановлений термін, сам добровільно сплатив виконавчий збір та звернувся до суду в порядку позовного провадження, що суперечить закону.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що спір у цій справі щодо оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VII «Про виконавче провадження», є справою адміністративної юрисдикції незалежно від того, яким органом вона видана. Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною шостою статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Оскільки ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 оскаржує постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року, зокрема, з підстав порушення судом правил предметної юрисдикції, цю справу слід передати на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 509/4842/17 за позовом ОСОБА_3 до Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик