Справа № 341/1921/17
Провадження № 22-ц/4808/63/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

з участю представника ТОВ «Кредитні ініціативи»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду, постановлене у складі судді Юсип І.М. 25 жовтня 2018 року в м. Галичі,

в с т а н о в и в :

26.12.2017 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В заяві зазначено, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань по кредитному договору № 500962266, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 15.10.2014 року на суму 79 659,02, зі сплатою 15,99% річних та кінцевим терміном повернення 16.10.2019 року, станом на 30.11.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 124 748,51 грн., з якої: 69 519,09 грн. заборгованість за кредитом, 24 570,42 грн. заборгованість по відсотках, 28 259 грн. заборгованість по комісії та 2 400 грн. штраф.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, ТзОВ «Кредитні ініціативи», як правонаступник за договором факторингу № 4-АБ/КІ від 14.11.2016 року, просило задовольнити позов.

Рішенням Галицького районного суду від 25 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 94 089,51 грн. заборгованості за договором кредиту, з якої: 69 519,09 грн. заборгованість по кредиту та 24 570,42 грн. заборгованість по відсотках.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує на те, що судом не було враховано того, що 03.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за № 11511 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в розмірі 84 383,07 грн., з якої: 69 519,09 грн. заборгованість за кредитом, 7 140,41 заборгованість за відсотками та 7 723,57 грн. заборгованість по комісії, і 26.08.2016 року постановою головного державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ відкрито виконавче провадження № 52068522 з виконання виконавчого напису нотаріуса, а отже, позивач просить повторно стягнути суму заборгованості.

Апелянт зазначає, що вчиненням виконавчого напису кредитор фактично пред'явив вимогу про дострокове погашення заборгованості та вимагав дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, тобто скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст. 1050 ЦК України на дострокове стягнення заборгованості, а тому його право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ТОВ «Кредитні ініціативи» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

В засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Кредитні ініціативи» апеляційну скаргу не визнав.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак надіслав заяву про відкладення розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Кредитні ініціативи», дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконував умови договору кредиту щодо повернення коштів, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2014 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 500962266 на суму 79 659,02 грн. зі сплатою 15,99% річних та кінцевим терміном повернення 16.10.2019 року. (а.с.4)

Встановлено, що 03.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за № 11511 про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 500962266 від 15.10.2014 року за період з 16.09.2015 року по 08.04.2016 року в розмірі 84 383,07 грн., з якої: 69 519,09 грн. заборгованість за кредитом, 7 140,41 заборгованість за відсотками та 7 723,57 грн. заборгованість по комісії. (а.с.48-50)

Постановою головного державного виконавця ВДВС Галицького РУЮ від 26.08.2016 року відкрито виконавче провадження № 52068522 з виконання виконавчого напису нотаріуса. (а.с. 46)

14.11.2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 4-АБ/КІ, згідно п. 1.1 якого Банк відступив Фактору права вимоги заборгованості за кредитними договорами. (а.с.13-16)

Згідно додатку №1 до договору факторингу до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3 (а.с.18)

07.12.2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило ОСОБА_3 повідомлення про наявну заборгованість в сумі 127 748,51 грн. станом на 30.11.2017 року з вимогою сплатити вказану заборгованість протягом 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання. (а.с.11)

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, що за наявності прострочення виконання основного зобов'язання ПАТ «Альфа Банк» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та комісії за порушення умов договору, шляхом вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу виконавчого напису про стягнення заборгованості за договором кредиту. На час вчинення виконавчого напису нотаріуса кредитна заборгованість визначена повністю, що сторонами не заперечується.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Наявність виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості, тобто дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, не є підставою для нарахування процентів та комісії за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту чи вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості, незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час вчинення таких дій вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості, звернення стягнення чи вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення заборгованості сума заборгованості за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 367 ЦПК України, колегія суддів переглядає рішення суду і в частині відмови у задоволенні позову.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення штрафу та комісії, суд вважав штраф і пеню подвійною відповідальністю за невиконання зобов'язань за договором кредиту, а тому відмовив у стягненні 2400 грн. штрафу, а відмовляючи у стягненні 28 259 грн. комісії суд посилався на те, що відповідач не був ознайомлений з обов'язком сплачувати комісію, на відсутність обґрунтування її нарахування, а також на правовий висновок ВСУ у справах № 6-174цс16 від 16.11.2016 року та № 6-2071цс16 від 06.09.2017 року про те, що комісія за обслуговування кредиту, про яку йдеться в Умовах та правилах надання банківських послуг, не підлягає стягненню з клієнта, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, що супроводжує кредит.

Однак, рішення в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд вважав штраф і пеню подвійною відповідальність за невиконання зобов'язань за договором кредиту, не врахувавши того, що вимоги про стягнення пені не були заявлені, а відмовляючи у стягненні 28 259 грн. комісії суд не врахував того, що 03.06.2016 року був вчинений виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості за договором кредиту, і на час вчинення виконавчого напису нотаріуса кредитна заборгованість визначена повністю, в тому числі і щодо комісії.

Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу та комісії слід відмовити з підстав наявності вчиненого виконавчого напису, яким визначена кредитна заборгованість та змінені умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 зазначеної статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то судовий збір за подання апеляційної скарги слід стягнути на користь держави з ТОВ «Кредитні ініціативи».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду від 25 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» в дохід держави 2806,85 грн. судового збору із зарахуванням на рахунок УДКСУ у м. Івано-Франківську:

Отримувач коштів УК у м. Iв.-Франк./м. Iв.-Фран./22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37952250

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 0009

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 04 січня 2019 року.