Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/7260/17
Провадження № 2/644/790/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Ткаченко Ю.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Територіальний центр з надання адміністративних послуг Індустріального району м.Харкова, Харківська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень від 21.11.2018 року просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратили право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить позивачці, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною сина позивача, з липня 2013 року у вказаній квартирі не проживає, а фактично мешкає за адресою: Харківська область с.Золочів вул.Комсомольська, 58. Відповідач звільнила квартиру добровільно, не має намір користуватись квартирою. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на ст.71, 72 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Під час судового розгляду був присутній представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 Представник відповідача проти позову заперечував, не погодився із викладеними в позові підставами для визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підтвердив, що відповідач дійсно не проживає у спірній квартирі.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 проти позову не заперечували, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої особи - Територіального центру з надання адміністративних послуг Індустріального району м.Харкова до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

15.02.2019 року за клопотанням представника Харківської міської ради до участі у справі у якості третьої особи було залучено Харківську міську раду. Представник Харківської міської ради надав суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просив суд ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Судом встановлено, що ѕ частин квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить позивачці ОСОБА_1, третім особам - ОСОБА_3Я, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.05.1999 року, яке видано згідно з наказом ВАТ «ХарП» №254 від 13.05.1999 року та зареєстровано у реєстровій книзі за №254 (а.с.18), а також довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1036383 від 04.05.2018 року. Крім того, ј частина вказаної квартири належить третій особі ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1036383 від 04.05.2018 року. (а.с.80-81).

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_5, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.21) та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 26.03.2019 року з Реєстру територіальної громади м.Харкова. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у спірній квартирі з 21.05.2003 року.

Відповідач ОСОБА_2 17.08.2002 року уклала шлюб з сином позивача ОСОБА_3 (а.с.10). 08.02.2003 року в указаному шлюбі народився син ОСОБА_8 (а.с.11). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 18.03.2016 року шлюб між відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 факт проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: Харківська область с.Золочів вул.Комсомольська, 58, тобто за іншою адресою а ні ж спірна квартира, підтверджує:

- актом від 23.12.2015 рок, який складено депутатом Золочівської селищної ради ОСОБА_9 та сусідами ОСОБА_2, згідно якого, остання мешкає за адресою: Харківська область с.Золочів вул.Комсомольська, 58, разом із громадянським чоловіком та сином ОСОБА_8 Дитина навчається в Лютівському навчально-виховному закладі (а.с.12);

- копією позовної заяви про стягнення аліментів, де відповідач ОСОБА_2 зазначила вказану адресу (а.с.10);

- копією постанови державного виконавця про звернення стягнення на дохід боржника за рішенням суду про стягнення аліментів, де адресою стягувача ОСОБА_2 зазначено вказану адресу (а.с.17);

- актом від 01.10.2017 року, який складений сусідами про те, що в квартирі №89 по вул.Роганській в м.Харкові ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не проживають з липня 2013 року, постійно мешкають за адресою: Харківська область с.Золочів вул.Комсомольська, 58. В акті не зазначені причини не проживання відповідача в спірній квартирі (а.с.22);

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не оспорюється її представником та не спростовується поясненнями її представника, які були надані під час судового розгляду. При цьому а ні позивачем, а ні представником відповідача не зазначені причини не проживання відповідача у спірній квартирі.

Згідно відповіді на адвокатський запит начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області № 93 від 11.10.2017 року ОСОБА_2 з заявами про перешкоджання їй у користуванні квартирою не зверталась (а.с.23).

Позивач ОСОБА_1 в своєму позові як на підставу позову посилається на вимоги ст.71,72 Житлового кодексу України, відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статті 71,72 Житлового кодексу України стосуються користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, стосуються користування жилими приміщеннями на підставі договору найму. Разом з цим квартира АДРЕСА_2 має статус квартири, яка належить до приватного житлового фонду, тобто знаходиться у власності позивачки та інших осіб. Суду не надано докази того, що відповідачка укладала договір найму спірного житла з власниками квартири. На вказані обставини не посилається і позивач по справі. Таким чином, відповідач по справі не є наймачем або членом його сімї в розумінні ст.71 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Під час судового розгляду позивачу ОСОБА_1 розяснювалось її право на подачу уточненої позовної заяви, однак позивач в установленому законом порядку підстави позову не змінила.

Приймаючи до уваги, що суд розглядає справу в межах заявленого предмету і підстави позову, що позивач шляхом подання письмової заяви не змінила підставу позову, що ст.ст.71,72 ЖК України не можуть бути підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, суд в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Крім того, в своїй позовній заяві та під час судового розгляду позивач посилається на те, що шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та сином позивача ОСОБА_3 розірвано, отже відповідач втратила право користування квартирою. З огляду на викладене суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК України та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 156, 157 ЖК України, сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до статті 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених частини першої статті 116 цього Кодексу (виселення осіб, які руйнують чи псують приміщення).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 набула право користування квартирою як член сім'ї власника квартири, а припинення сімейних відносин з власником квартири не дає підстав на позбавлення її права користування займаним приміщенням.

Крім того, суд зауважує, що аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Позивачем доведено факт не проживання відповідача у спірній квартирі, при цьому позивачем не доведено належними та допустими доказами факт того, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин, що відповідачу не чинились перешкоду у користуванні спірною квартирою. При цьому суд враховує, що відповідно до матеріалів справи відповідач має неповнолітню дитину - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у навчальному закладні у с.Золочів (а.с.12), що маже бути причиною тимчасового не проживання відповідача у спірній квартирі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №8 будинку №89 по вул.Роганській в м.Харкові.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 82, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код не відомий) про визнання ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код не відомий) такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1, - відмовити.

Повний текст рішення складено 29 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

СУДДЯ: