ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1219/18Головуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/817/129/19 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 311000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Ткач О. І., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Романюк Х.Ю.

з участю представників Гусятинської районної ради - Бойчука В.М., Лихого Б.П., представника комунального некомерційного підприємства "Гусятинська комунальна районна лікарня" Гусятинської районної ради - Місяця А.В., представника ОСОБА_6-адвоката Демковича Ю.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 596/1219/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якого діє представник - адвокат Демкович Ю.Й., на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13.11.2018 р., ухвалене в селищі Гусятин суддею Гусятинського районного суду Митражик Е.М., за позовом ОСОБА_6 до Гусятинської районної ради Тернопільської області, комунального некомерційного підприємства "Гусятинська комунальна районна лікарня" Гусятинської районної ради про визнання протиправним та скасування п. 3 рішення Гусятинської районної ради № 337 від 15.05.2018 р., визнання протиправним та скасування наказу заступника головного лікаря Гусятинської комунальної районної лікарні № 92-кп1 від 18.05.2018 р., поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

30.07.2018 р. ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача Гусятинської районної ради, третя особа - комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради, посилаючись на те, що його незаконно звільнено з роботи. Позивач зазначив, що з 23.12.2005 р. він працював на посаді головного лікаря Гусятинської центральної комунальної районної лікарні. 15.05.2018 року Гусятинська районна рада, як власник лікувального закладу, прийняла рішення №337 «Про комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна районна лікарня», яким здійснено реорганізацію Гусятинської ЦКРЛ шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради, а також звільнено його з посади головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Цим же рішенням призначено його тимчасово виконуючим обов'язки головного лікаря КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» та уповноважено здійснити державну реєстрацію зазначеного підприємства. На підставі цього рішення, 18.05.2018 року заступник головного лікаря Гусятинської КРЛ, видав наказ №92-к п1, яким його звільнено з посади головного лікаря Гусятинської лікарні на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та призначено тимчасово виконуючим обов'язки головного лікаря КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради.

Позивач вказав, що на виконання зазначеного рішення районної ради та наказу заступника головного лікаря ЦКРЛ він із 15 травня 2018 року по 10 липня 2018 року продовжував працювати і виконувати обов'язки головного лікаря, подав документи для участі у конкурсі на заміщення посади керівника КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня». Однак, 10.07.2018 року Гусятинська районна рада прийняла рішення № 365, яким скасувала пункт 5 свого ж рішення №337 від 15.05.2018 року, відповідно до якого його призначено тимчасово виконуючим обов'язки головного лікаря КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради, а 13 липня 2018 року йому видано трудову книжку із записом про те, що запис №31 від 16.05.2018 року про призначення його на посаду тимчасово виконуючого обов'язки головного лікаря КРЛ «Гусятинська КРЛ» слід вважати недійсним.

ОСОБА_6 вказав, що п.3 рішення Гусятинської районної ради №337 від 15.05.2018 року «Про комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна районна лікарня», яким його звільнено з посади головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, та наказ заступник головного лікаря Гусятинської КРЛ №92-к п1 про звільнення є протиправними і порушують його трудові права, оскільки фактично при реорганізації лікарні скорочення чисельності або штату працівників не відбулось, перетворене підприємство продовжувало виконувати штатний розпис, затверджений на 2018 рік, первинна профспілкова організація попередньої згоди на звільнення не давала, будь-яких пропозицій про переведення на іншу роботу він не одержував і згоди на переведення на іншу роботу не давав, про звільнення за 2 місяці до прийняття рішення не був попереджений. Тому просив позов задовольнити, визнання протиправним та скасувати п. 3 рішення Гусятинської районної ради № 337 від 15.05.2018 р. щодо звільнення його з посади головного лікаря Гусятинської центральної комунальної районної лікарні на підставі п.1 ст.40 КзпП України, визнати протиправним та скасувати наказ заступника головного лікаря Гусятинської комунальної районної лікарні № 92-кп1 від 18.05.2018 р. про звільнення його з посади головного лікаря Гусятинської центральної комунальної районної лікарні на підставі п.1 ст.40 КзпП України, поновити його на попередньому місці роботи з 15.05.2018 року та зобов'язати відповідача укласти з ним контракт згідно чинного законодавства, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

Ухвалою Гусятинського районного суду від 26.09 2018 року залучено до участі у справі відповідача - комунальне некомерційне підприємство "Гусятинська комунальна районна лікарня" Гусятинської районної ради.

30.07.2018 року представник позивача адвокат Печінка П.В. подав заяву, у якій просив визнати поважними причини пропуску ОСОБА_6 строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, передбаченого ч.1 ст.233 КзпП України, посилаючись на те, що після звільнення позивач продовжував працювати у Гусятинської ЦКРЛ до 10.07.2018 року, виконуючи обов*язки головного лікаря. Після одержання рішення Гусятинської районної ради № 365 від 10.07.2018 року та трудової книжки із записом про звільнення, він звернувся за правовою допомогою та 17.07.2018 року подав позовну заяву до Тернопільського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень. Однак, ухвалою адміністративного суду від 23.07.2018 року йому відмовлено у відкритті провадження та роз'яснено, що спір має розглядати Гусятинський районний суд в порядку цивільного судочинства.

21.08.2018 року представник Гусятинської районної ради подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що за клопотанням адміністрації Гусятинської ЦКРЛ було прийнято рішення № 304 «Про реорганізацію Гусятинської центральної комунальної районної лікарні». Рішення №337 від 15 травня 2018 року приймалось на сесії районної ради колегіально, його проект був оприлюднений на офіційному сайті ради. Отже, права позивача при звільненні не були порушені. Представник зазначив, що ОСОБА_6 не може бути поновлений на роботі в Гусятинської ЦКРЛ, оскільки посада, яку він займав після реорганізації не збереглась, контракт з позивачем не укладено. Також представник просив відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, посилаючись на те, що наказ про звільнення був вручений позивачу 18.05.2018 року, а до суду він звернувся лише 30.07.2018 року і не подав доказів щодо поважності причин пропуску вказаного строку. Звернення позивача 17.07.2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду не перешкоджало йому в місячний строк звернутись до Гусятинського районного суду.

27.08.2018 року представник позивача адвокат Печінка П.В. подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що у наказі про звільнення ОСОБА_6 не вказано, з якої конкретно підстави його звільнено з роботи і не враховано того, що штат працівників у лікарні після реорганізації не змінився.

12.10.2018 року представник відповідача КНП « Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради подав відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні, вказавши, що наказ заступника головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ № 92-кп1 від 18травня 2018 року, яким позивача звільнено з посади головного лікаря, видано на підставі рішення районної ради №337від 15 травня 2018року. В даний час посади головного лікаря, яку займав позивач до звільнення, не існує, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Рішенням Гусятинського районного суду від від 13.11.2018 р. в задоволенні позову представника позивача Печінки П.В. в інтересах ОСОБА_6 до Гусятинської районної ради Тернопільської області, КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради про визнання незаконним та скасування п.3 рішення Гусятинської районної ради № 337 від 15 травня 2018 року, визнання протиправним та скасування наказу заступника головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ №92-к п1 від 18 травня 2018 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовлено.

Позивач ОСОБА_6, в інтересах якого діють представники - адвокати Авдєєнко В.В та Печінка П.В., подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Вказали, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивач без поважних причин пропустив строк для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. Представники зазначили, що позивач після звільнення з роботи продовжував тимчасово виконувати обов'язки головного лікаря, тому трудова книжка йому була видана лише 13.07.2018 року, отже він не пропустив місячний строк звернення до суду, визначений ч.1 ст. 233 КЗпП України. Також представники посилаються на ту обставину, що у справі відсутні докази вручення позивачу копію наказу про звільнення, тому вважають, що висновок суду про пропуск строку для звернення до суду не відповідає обставинам справи. Крім того, вказали, що суд не обґрунтував рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди.

30.01.2019 року голова Гусятинської районної ради подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити без зміни рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач пропустив строк звернення за вирішенням трудового спору.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що ОСОБА_6 без поважних причин пропустив строк звернення до суду за вирішенням трудового спору про поновлення на роботі, тому відмовив у задоволенні позову.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом установлено, що з 23.12.2005 р. позивач працював на посаді головного лікаря Гусятинської центральної комунальної районної лікарні. Рішенням Гусятинської районної ради №337 від 15.05.2018 року «Про комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна районна лікарня» здійснено реорганізацію Гусятинської ЦКРЛ шляхом її перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради, а також звільнено ОСОБА_6 з посади головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Цим же рішенням призначено його тимчасово виконуючим обов'язки головного лікаря КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня». Наказом заступник головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ №92-к п1 від 18.05.2018 року позивача звільнено з посади головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та призначено його тимчасово виконуючим обов'язки головного лікаря КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради.

Рішенням Гусятинської районної ради № 365 від 10.07.2018 року скасовано пункт 5 рішення Гусятинської районної ради №337 від 15.05.2018 року, яким призначено ОСОБА_6 тимчасово виконуючим обов'язки головного лікаря КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради. 13 липня 2018 року позивачу видано трудову книжку із записом про те, що запис №31 від 16.05.2018 року про призначення його на посаду тимчасово виконуючого обов'язки головного лікаря КРЛ «Гусятинська КРЛ» вважати недійсним.

30.07.2018 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до суду про поновлення на роботі, а також просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що пропустив строк з поважної причини. Позивач оспорює законність рішення Гусятинської районної ради про звільнення від 15.05.2018 року, наказ КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» від 18.05.2018 року про звільнення його з роботи.

Відповідно до ч.1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст.234 КЗпП України e разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992року №9«Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у поновленні строку звернення за вирішенням спору про поновленні на роботі, оскільки позивач не подав доказів поважності причин пропуску вказаного строку.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зокрема, не є поважною причиною пропуску вказаного строку та обставина, що ОСОБА_6 подав позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду про оскарження рішення органу місцевого самоврядування щодо звільнення з роботи, оскільки цей позов подано лише 17.07.2018 року, тобто після спливу місячного строку, визначеного ч.1 ст. 233 КЗпП України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази вручення позивачу копії наказу про звільнення. З цього приводу представники відповідачів пояснили, що рішення Гусятинської районної ради №337 від 15.05.2018 року вручено позивачу, який був присутній на сесії районної ради і як головний лікар займався питаннями щодо реорганізації установи, яку очолював. Після звільнення з роботи позивач продовжував виконувати обов'язки головного лікаря, тому йому було добре відомо також про наказ заступник головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ №92-к п1 від 18.05.2018 року про звільнення з роботи.

Вказані обставини підтверджуються здобутими у справі доказами. Так, із змісту наказу заступника головного лікаря Гусятинської ЦКРЛ №92-к п1 від 18.05.2018 року видно, що позивач був звільнений з посади головного лікаря і цим же наказом призначений з 16.05.2018 року тимчасово виконуючим обов'язки головного лікаря КНП «Гусятинська КРЛ» Гусятинської районної ради. Також ОСОБА_6 був уповноважений здійснити державну реєстрацію новоствореного підприємства на підставі рішення Гусятинської районної ради №337 від 15.05.2018 року та виготовити печатки, кутові штампи, вивіски на корпусах лікарні, внести зміни у медичну документацію, звітні форми, рахунки.

Як вбачається із заяви представника позивача, на виконання вказаного рішення районної ради та наказу №92-к п1 від 18.05.2018 року ОСОБА_6 з 15.05.2018 року по 10.07.2018 року продовжував працювати і виконувати обов'язки головного лікаря, розраховуючи на укладення контракту ( а.с. 146 - 147).

З довідки КНП «Гусятинська КРЛ» видно, що позивач виконував обов'язки головного лікаря у травні, червні та липні 2018 року, за що йому нарахована заробітна плата ( а.с. 145 ).

Тобто, з поданих доказів видно, що позивачу було вручено рішення Гусятинської районної ради №337 від 15.05.2018 року та наказ про звільнення, якими також покладено на нього обов'язки головного лікаря, оскільки ОСОБА_6 після звільнення продовжував працювати, отримуючи заробітну плату.

Разом з тим, позивач не подав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що йому не було вручено копію наказу про звільнення з роботи. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 не посилався на ту обставину, що йому не було вручено копію зазначеного наказу, а лише вказував про наявність поважних причин пропуску строку звернення з позовом до суду.

Також суд правильно відмовив у задоволення позову про стягнення моральної шкоди, оскільки суд відмовив у захисті порушеного права позивача.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якого діє представник - адвокат Демкович Ю.Й., залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду від 13.11.2018 р.- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 1.04.2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи