Справа № 629/4857/18
Провадження № 2/629/138/19
09.01.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Карщука Т.О., за участю секретаря Котяй А.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
Позивач 31.08.2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з січня 2015 року по червень 2015 вона перебувала у близьких стосунках з відповідачем по справі ОСОБА_2 08 жовтня 2015 року вона народила сина ОСОБА_3, батьком якого є відповідач по справі. ОСОБА_2 не приймає належної участі в утриманні сина, матеріальну допомогу на утримання дитини надає рідко, і в розмірі, який сам визначить. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 липня 2017 року та до повноліття дитини; допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.
28.11.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але ОСОБА_2 відзиву так і не надав.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що у період з січня 2015 року по червень 2015 року ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у близьких стосунках. Від цих стосунків 08.10.2015 року вона народила сина ОСОБА_3, батьком якого є відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №420991, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 13 жовтня 2015 року (а.с.11). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає рідко, і в розмірі, який сам визначить.
Із листа служби у справах дітей Гадяцької районної державної адміністрації Полтавської області від 30.06.2017 року вбачається, що з ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обовязків відносно малолітнього ОСОБА_3 При розмові батько повідомив, що він не відмовляється від надання матеріальної та іншої допомоги на утримання сина і по можливості надсилає гроші і дитячі речі (а.с.14).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а саме те, що він є працездатним, хронічними захворюваннями не страждає, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 183 Сімейного кодексу України у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини, а тому позовні вимоги в цій частині позовних вимог підлягають задоволенню.
Позовна вимога про стягнення аліментів з 01 липня 2017 року суперечить вимогам ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, оскільки вказаною нормою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому в частині початкової дати стягнення аліментів позовні вимоги не можуть бути задоволені. Крім того, позивачем не надано до суду належних доказів, щодо свідомого ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання малолітнього сина, оскільки як зазначив сам позивач у позові, ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу на утримання сина, але в недостатньому розмірі. Загальний розмір сплачених відповідачем аліментів становить 6000 гривень.
Отже, відповідно до вимог ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України суд вважає за необхідним визначити початкову дату стягнення аліментів саме 31.08.2018 року, тобто з дня предявлення позову до суду.
Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за позовом.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 166, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Лозова, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, м-н. 3АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суддя Т.О.Каращук