ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року

м.Суми

Справа №583/4834/18

Номер провадження 22-ц/816/1804/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перше травня»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2019 року в складі судді Соколової Н.О., ухвалене у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі у зв'язку з невиконанням орендарем вимог ст. ст. 24, 25 ЗУ «Про оренду землі». Свої вимоги мотивував тим, що 30 серпня 2010 року між ним та ТОВ «Перше травня» укладений договір оренди землі, зареєстрований 22 березня 2012 року за № 02358, однак у порушення умов договору та вимог закону відповідач при користуванні земельною ділянкою порушує режим природоохоронного використання земель, не надає орендодавцю проект землеустрою, який забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, не дотримується порядку сівозміни та не проводиться чергування сільськогосподарських культур і парів на земельній ділянці, яка передана йому в користування, що призводить до зниження якісних характеристик ґрунту та зниження родючості.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Перше травня» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким розірвати договір оренди землі від 30 серпня 2010 року, укладений між ним та ТОВ «Перше травня», зареєстрований 22 березня 2012 року за № 02358.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що за весь період користування спірною земельною ділянкою відповідач не виконав і не надав йому проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. Вказує, що відповідач і на вимогу суду не надав агрохімічний паспорт земельної ділянки та проект землеустрою. Зазначає, що орендарем не надано суду даних про загальну площу земельних ділянок, які перебувають у його користуванні, а тому є безпідставним посилання у рішенні суду на п. 18 Перехідних положень Земельного кодексу України відносно дії вимог ч. 4 ст. 22 цього Кодексу лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більше 100 гектарів.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Перше травня» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін з тих підстав, що позивач не вірно тлумачить норми земельного законодавства та не надав доказів неналежного використання спірної земельної ділянки, що можуть стати підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Вказує, що позивач жодного разу не пред'являв товариству претензій щодо неналежного виконання умов договору в частині порядку використання земельної ділянки, чи вимоги про розірвання договору оренди землі за взаємною згодою. Зазначає, що діюче законодавство не зобов'язує орендаря в обов'язковому порядку виготовляти агрохімічний паспорт, суцільна агрохімічна паспортизація має бути проведена обласними державними адміністраціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Титарекнка П.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника ТОВ «Перше травня» - адвоката Савочки А.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до Державного акта про право власності на землю НОМЕР_1 від 15 грудня 2001 року є власником земельної ділянки площею 4,30 гектарів з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва (а.с. 12).

За умовами договору оренди землі від 30 серпня 2010 року, зареєстрованого в Охтирському районному відділі ДП «Центр ДЗК» 22 березня 2012 року за № 02358, ОСОБА_1 передав ТОВ «Перше травня» в оренду належну йому земельну ділянку площею 4,30 га, у тому числі рілля 3,4812 га, сіножаті 0,6048 га, 0,2187 га пасовища, строком на 10 років (а.с. 10-11, 39-40).

31 серпня 2016 року до вказаного договору була укладена додаткова угода в частині збільшення орендної плати до 5% та продовження терміну його дії до 31 грудня 2026 року, яка зареєстрована КП «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» В'язівської сільської ради 20 вересня 2016 року реєстраційний запис №16490307 (а.с. 44, 45).

У пунктах 37, 38, 39 даного договору оренди землі сторони обумовили підстави його припинення, зокрема, можливість розірвання за взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки (об'єкта оренди) позивач передав ТОВ «Перше травня» в оренду спірну земельну ділянку (а.с. 41).

Позивач систематично отримував орендну плату, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 65), відомістю на видачу орендної плати за земельний пай (а.с. 68, 70, 72, 74, 76, 77, 78, 80, 82, 84, 86, 87).

30 серпня 2010 року ОСОБА_1 та ТОВ «Перше травня» було підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), згідно з яким визначено межі земельної ділянки належної позивачу (а.с. 42).

Згідно з викопіюванням Грунської ОТГ, належна ОСОБА_1 земельна ділянка фактично розміщена в межах поля НОМЕР_2 (а.с. 47).

Із довідки ТОВ «Перше травня» вбачається, що поле НОМЕР_2 сівозміни 2 площею 108 га в 2010 році було засіяне ячменем з підсівом багаторічної трави, з 2011 року по 2012 рік поле було зайняте багаторічними травами (а.с. 48).

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог мотивоване тим, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог про порушення відповідачем умов договору оренди землі щодо раціонального та цільового використання належної йому земельної ділянки, не дотримання порядку сівозміни, погіршення стану ґрунту. Також не доведено обов'язку орендаря виготовляти агрохімічний паспорт поля.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правовідносини з оренди земельних ділянок регулює Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регламентує загальний порядок розірвання договору оренди землі, зокрема: ч. 3 та ч. 4 статті встановлюють, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», на який посилається позивач, як на підставу розірвання договору, орендодавець має право вимагати від орендаря: дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Обов'язки орендаря визначені у ст. 25 Закону України «Про оренду землі», до яких належить: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, реєстраційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону земель», власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з пунктами 38, 39 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Згідно зі статтею 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки засобами, які суперечать екологічним вимогам.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження родючості ґрунтів» від 04 червня 2009 року статтю 22 ЗК України доповнено частиною четвертою з наступним змістом: «Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12 лютого 2015 року № 191-VIII частину четверту статті 22 Земельного Кодексу України виключено.

Крім того, відсутність проекту землеустрою не входить до переліку підстав розірвання договору оренди, зазначених у ст. ст. 24, 25 ЗУ «Про оренду землі», отже не може бути підставою для розірвання цього договору.

З книги історії полів сівозмін вбачається фактичне розміщення посівів на полях, в тому числі і на земельній ділянці позивача, та порядок проведення чергування сільськогосподарських культур, які вирощувалися (а.с. 49-53).

Факт внесення добрив та періодичність обробітку ґрунту агрохімікатами на полі НОМЕР_2 підтверджується наданими відповідачем відомостями системи обробітку ґрунту та удобрення в польовій сівозміні (а.с. 54-64).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку відсутнє порушення умов договору оренди землі щодо раціонального користування орендованою земельною ділянкою, оскільки вона використовується за цільовим призначенням, орендар протягом усього терміну дії договору дотримується сівозміни, проводить чергування сільськогосподарських культур і парів на земельній ділянці, чим забезпечує збереження родючості ґрунту.

Доводи апеляційної скарги про ненадання відповідачем агрохімічного паспорта земельної ділянки колегія суддів також не приймає до уваги та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що його відсутність не може бути підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки на момент укладення спірного договору його виготовлення не вимагалося, в подальшому, затверджений Постановою КМУ № 536 від 11 жовтня 2011 року «Порядок ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки», який набув чинності 10 січня 2012 року, також не містить положень про обов'язок землекористувача замовляти та виготовляти агрохімічний паспорт.

Згідно з п. 4 ст. 37 Закону України «Про охорону земель» та ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» з метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення.

Відповідно до п. п. 3, 4 Указу Президента України № 1118/95 від 02 грудня 1995 року «Про суцільну агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення» обов'язок здійснення заходів щодо проведення агрохімічної паспортизаціі земель сільськогосподарського призначення покладено на обласні державні адміністрації.

Агрохімічне обстеження земель сільськогосподарського призначення здійснюється за рахунок коштів, що надходять від плати за землю, яка зараховується на спеціальні бюджетні рахунки сільської, селищної, міської Рад, на території яких знаходяться земельні ділянки, а також з інших джерел.

Статтею 16 Закону України «Про охорону земель» визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у галузі охорони земель, належать зокрема забезпечення проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Серед обов'язків землекористувачів, визначених ст. 96 Земельного кодексу України, виготовлення агрохімічного паспорта земельної ділянки також не встановлено.

Отже, як вбачається з викладеного та правильно встановлено судом першої інстанції, обов'язок суцільної агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення не покладається на землекористувачів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, вона є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук