Справа № 761/5371/19
Провадження № 2/761/4091/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Мальцева Д.О.

при секретарі: Чугаєва І.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення відповідного запису з Державног реєстру обтяжень рухомого майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту - відповідач, Банк), третя особа - Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просив усунути позивачу перешкоди у користуванні транспортним засобом - фургоном білого кольору, марка IVEKO МОДЕЛЬ 59.12, рік випуску 1999, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований Першим МРВ ДАІ УМВС України у Хмельницькій області 24.07.2007 (далі по тексту - транспортний засіб, ТЗ), шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 18.07.2013 за № 13802535 на підставі договору застави від 24.07.2007, посвідченого приватним нотаріусом Нагорною Т.В. за р/н 2689.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаного транспортного засобу. 24.07.2007 між позивачем та ПАТ КБ «Надра» укладено Кредитний договір № 191/МК/2007-840. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між сторонами укладено Договір застави від 24.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Нагорною Т.В. за р/н 2689. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2012 з позивача на користь Банку було стягнуто заборгованість за Кредитним договором в розмірі 8343, 70 доларів США, що еквівалентно 66 666, 16 грн. та 667, 66 грн. судового збору. Після відкриття виконавчого провадження позивач заборгованість погасив. Виконавче провадження було закрито, арешт з майна позивача знятий. Разом з тим, коли позивач мав намір продати належний йому ТЗ, виявилось, що на вказане рухоме майно зареєстровано заборону відчуження. Звернення позивача з приводу зняття обтяження із зазначеного майна відповідач залишає поза увагою, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник відповідача в своєму відзиві заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтований тим, що позивачем основне зобов`язання не виконано, у останнього перед Банком існує заборгованість в розмірі 13 030, 51 долар США та 469 815, 38 грн.

Від третьої особи пояснення не надходили.

11.02.2019 ухвалою суду по справі відкрито провадження за правилами спрощеного з повідомленням сторін.

09.04.2019 від представника відповідача надійшов відзив.

25.04.2019 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

02.05.2019 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої позов просив задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої в задоволенні позову просив відмовити, справу розглянути за його відсутності.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 542 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 3 ст. 577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача.

При цьому, положеннями статті також визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Право застави припиняється , зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; (п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України).

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24.07.2007 ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» укладено Кредитний договорі № 191/МК/2007-840 від 24.07.2007, відповідно до якого позивач отримав від Банку кредит у розмірі 9 900, 00 доларів США. 24.07.2007 в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 191/МК/2007-840 від 24.07.2007, між сторонами також було укладено Договір застави, посвідчений Нагорною Т.В., приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2689, за яким. За вказаним Договором позивачем було передано в заставу автомобіль, марка IVEKO МОДЕЛЬ 59.12, рік випуску 1999, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 з вартістю

Предмет застави переданий в заставу вартістю 62 651, 43 грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язання по Кредитному договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було зареєстровано обтяження у вигляді заборони відчуження на переданий в заставу позивачем транспортний засіб - фургон білого кольору, марка IVEKO МОДЕЛЬ 59.12, рік випуску 1999, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований Першим МРВ ДАІ УМВС України у Хмельницькій області 24.07.2007, який належить позивачу, має обтяження на підставі Договору застави від 24.07.2007, про що свідчить відповідний запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

На момент розгляду вказаної справи обтяження чинне.

В подальшому, відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19.09.2012 на користь ПАТ КБ «Надра» з позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 191/МК/2007-840 від 24.07.2007 в розмірі 8343, 70 доларів США (еквівалент в національній валюті 66 666, 16 грн.).

Відповідно до копій квитанцій від 07.04.2017, наданих до матеріалів справи позивачем, останнім було сплачено Банку я рахунок погашення заборгованості 67 333, 82 грн.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області Дяк О.М., винесеної 07.04.2017 в рамках виконавчого провадження ВП № 52915396, з майна позивача знято арешт у зв`язку з повною сплатою боргу, виконавче провадження завершено.

Позивач звертався до відповідача із заявами щодо вирішення питання про зняття обтяжень з належного позивачу рухомого майна у зв`язку з погашенням боргу, разом з тим вказані звернення позивача відповідач залишив поза увагою.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Разом з тим, в силу положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з вимогами п. 1- 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що рішення суду виконав, заборгованість перед Банком погасив, а тому підстави для перебування його майна в заставі відпали. Разом з тим, Банк обтяження не зняв, чим створює перешкоди в користуванні належним позивачу рухомим майном.

При цьому, представник відповідача не визнав ту обставину, що позивачем погашена заборгованість за кредитним договором.

В свою чергу, вказав, що заборгованість стягнуто у валюті долар США, курс якого по відношенню до гривні з 2012 по 2017 рік змінився в бік збільшення, а тому заборгованість позивача перед відповідачем не погашена та становить 13 030, 51 долар США та 469 815, 38 грн. пені. У зв`язку з цим підстави для зняття заборони відчуження у Банку відсутні.

Так, вимогами чинного законодавства передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача.

В судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи обтяження чинне.

При цьому, обтяження, встановлене на належне позивачу рухоме майно правомірно, підстави для його припинення відсутні, оскільки сам відповідач заперечує факт погашення позивачем заборгованості за рішенням суду та факт припинення зобов`язань за основним зобов`язанням.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні не підтвердилась та обставина, що відповідач неправомірно чинить перешкоди позивачу в користуванні належним рухомим майном.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 353-355, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Вімовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення суду - 13.08.2019.

Суддя: