Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/4217/18

номер провадження 2/695/494/19

29 березня 2019 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_3, який на день смерті був постійним жителем ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить будинок з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Лукашівка, вул. Сукача, 7, яку позивач прийняв шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Проте він не може оформити своє право на вказане спадкове майно, так як відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, і за цих підстав нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а тому позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом про визнання права власності на садибу в порядку спадкування за законом.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не прибу, направивши до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в підготовче засідання не зявився, направивши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності учасників справи.

Суд, у підготовчому судовому засіданні враховуючи клопотаня сторін та визнання позову представником відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 266080 від 01.09.2015) ОСОБА_3 помер 31 серпня 2015 року, про що виконкомом ОСОБА_2 сільської ради складено відповідний актовий запис № 12.

Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із свідоцтва про народження (серії ІІ-СР № 418575 від 17.11.1984 року) ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, що помер 31 серпня 2015 року.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради за вих. № 1117 від 28.11.2018 року, згідно із записом у погосподарській книзі № 5, особовий рахунок № 020461-1 за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що помер 31.08.2015 року, обліковується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 1987 року побудови, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Лукашівка, вул. Сукача, 7. На день смерті померлий був постійним жителем с. Лукашівка та проживав із сином ОСОБА_1.

Розглядаючи даний позов суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Оскільки сам будинок був побудований в 1987 році, що стверджується вищезазначеною довідкою сільради, і в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Лукашівка, вул. Сукача, 7, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 27.12.2018 року за вих. № 378/01-16 та копії спадкової спрви № 145-2018 після смерті ОСОБА_3, який помер 31.08.2015 року, заведена спадкова справа 22.12.2015 року. Підставою для її заведення були заяви про прийняття спадщини, подані дітьми померлого: ОСОБА_5, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до Договору про розподіл спадкового майна, укладеного 29.03.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 306, сторони домовились, що ОСОБА_1 отримує у спадщину разом із земельними ділянками будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться у с. Лукашівка Золотоніського району Черкаської області по вул. Сукача, 7 (сім).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 березня 2016 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_4 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садибу, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Лукашівка, вул. Сукача, 7, у звязку із відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 належним чином прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 і так як правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому враховуючи, що існують законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 76, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Лукашівка, вул. Сукача, 7 (сім), за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом та договором про розподіл спадкового майна, посвідченим 29.03.2016 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 306, після померлого 31 серпня 2015 року його батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Середа Л.В.