РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/3255/18

01.04.19

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Сєчко В.Л. розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В кінцевій позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 за період з 18 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року заборгованість в загальній сумі 50 597 грн. 51 коп., з яких:

сума основного боргу - 43 012 грн.; відсотки за користування позикою - 3 749 грн. 74 коп.;

3 % річних - 3 835 грн. 77 коп..

Крім того, просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. сплаченого ним судового збору.

Свої вимоги мотивував тим, що 18 серпня 2015 року між сторонами по справі було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем було надано розписку. Відповідно до змісту розписки позивач надав у борг відповідачеві грошові кошти у розмірі 1 100 євро та 300 доларів США, останній зобов'язувався повернути вказані грошові кошти в строк до 31 грудня 2015 року. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконав, чим порушив як умови договору, так і чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача надсилалася вимога про повернення грошових коштів, однак станом на сьогоднішній день, останній вимогу не виконав, відповіді не надав, грошові кошти не повернув.

Тому він змушений був звернутися до суду із даним позовом. При цьому позивач посилається на положення ст.ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України.

Відповідно до ст. 128 ч. 8 п. 4 ЦПК України, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзив до суду не подав, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів наданих позивачем.

Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли правовідносини на підставі договору позики.А саме 18 серпня 2015 року ОСОБА_2 було видано розписку, згідно якої він отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 1 100 євро та 300 доларів США з кінцевою датою повернення боргу до 31 грудня 2015 року (а.с.7).

Проте, в обумовлений в розписці термін відповідач борг позивачеві не повернув.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом зазначеної норми закону наявність у позикодавця розписки позичальника свідчить про існування боргу та є підтвердженням як факту укладення договору позики, так і факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Невиконання відповідачем цього обов'язку порушує право власності позивача, яке підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України.

А тому, суму основного боргу - 1 100 євро, що згідно офіційного курсу валют станом на 21.12.2015 складає 34 738 грн. та 300 доларів США, що згідно офіційного курсу валют станом на 21.12.2015 складає 8 274 грн., а всього 43 012 грн., з відповідача необхідно стягнути на користь позивача за судовим рішенням.

Позивач також просить стягнути з відповідача відсотки за користування позикою - 95,90 євро, що згідно офіційного курсу валют станом на 21.12.2015 складає 3 028 грн. 52 коп. та 21,15 доларів США, що згідно офіційного курсу валют станом на 21.12.2015 складає 721 грн. 22 коп., а всього 3 749 грн. 74 коп. та 3 % річних - 98,10 євро, що згідно офіційного курсу валют станом на 21.12.2015 складає 3 098 грн. та 26,75 доларів США, що згідно офіційного курсу валют станом на 21.12.2015 складає 737 грн. 77 коп., а всього 3 835 грн. 77 коп..

В цій частині позовні вимоги також необхідно задовольнити, оскільки ці вимоги ґрунтуються на положеннях ч.1 ст.1048, ч. 1 ст.1050 та ч.2 ст. 625 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини другої цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином відповідач зобов'язаний повернути позивачеві суму боргу з урахуванням відсотків за користування позикою, а також 3% річних від простроченої суми за період з 18 серпня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

З наведеним позивачем в позовній заяві розрахунком суд погоджується і відповідачем зазначений розрахунок не спростований.

Крім того, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача всі понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного та керуючисьст. ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в загальній сумі 50 597 (п'ятдесят тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн. 51 коп., з яких:

сума основного боргу - 43 012 (сорок три тисячі дванадцять) грн.;

відсотки за користування позикою - 3 749 (три тисячі сімсот сорок дев'ять) грн. 74 коп.;

3 % річних - 3 835 (три тисячі вісімсот тридцять п'ять) грн. 77 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач:ОСОБА_2, проживає: АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_2.

Повне судове рішення складене 01.04.2019.

Суддя - підпис - В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно. Суддя Секретар

Дата документу 01.04.19