РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Білінської Л.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №МL-J01/040/2008 від 16.04.2008 року, в розмірі 241 451,08 дол. США, що еквівалентно 6 188 536,05 грн. по курсу НБУ станом на 15.08.2017 року, стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування вимог зазначено, що 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором №МL-J01/040/2008 від 16.04.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору №МL-J01/040/2008 позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем, однак ОСОБА_1 не повернув кредит, отоварилась заборгованість, яка станом на 15.08.2017 року складає 241452,08 доларів США . На вимогу банку відповідач не реагує та продовжує ухилятись від виконання зобовязань по кредитному договору.

20.03.2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив наступне. В порушення вимог закону ПАТ «ОТП Банк» передав позивачу право вимоги до фізичної особи - громадянина, не суб'єкта господарювання. Тому вважає, що у ТОВ «Факторинг Україна» відсутні правові підстави для набуття прав кредитора. Крім того, про укладення вищевказаного договору факторингу відповідач дізнався лише зі змісту позовної заяви. Повідомлень про укладення вказаного договору не отримував. Позивачем не надано жодних доказів того, що таке повідомлення мало місце. Що свідчить про те, що у відповідача станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом не виникло жодних зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 28.11.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» відправив відповдіачу досудову вимогу № 22-3-2/43854 від 28.11.2008 року, згідно якої кредитор вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань у повному обсязі протягом 30 днів. Тобто, банк як кредитор визначив своєю вимогою кінцевий строк дострокового врегулювання зобов'язання, який мав настати 29.12.2008 року. Відповідач отримав вищевказану вимогу та не виконав її протягом 30 днів, внаслідок чого, право ЗАТ «ОТП Банк» на дострокове стягнення всієї суми кредиту було порушено відповідачем, про що кредитор знав, однак до суду в межах строків позовної давності не звернувся, що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідач просив застосувати строки позовної давності, що виникли між сторонами та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просив відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. До заяви відповідач додав оригінали досудових вимог ЗАТ «ОТП Банк».

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №МL-J01/040/2008 (далі Кредитний договір), за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 219000,00 доларів США, з датою остаточного виконання 17.04.2023 року (а.с. 4-5).

24.12.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно умов зазначеного договору та витягу з Додатку №1 до Договору купівлі продажу кредитного портфелю від 24.12.2010 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором №МL-J01/040/2008 від 16.04.2008 року, за яким боржником є ОСОБА_1, сума боргу становить 241 451,08 доларів США (а.с. 23-36).

Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 15.08.2017 року, заборгованість за кредитом становить 215577,19 доларів США , заборгованість по процентам за користування кредитом 25873,59 грн. доларів США. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором про надання кредиту.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Пунктом 4 Кредитного договору передбачалось погашення кредиту та сплати процентів шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів, що означало внесення коштів на погашення кредиту рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору (а.с. 4).

Згідно позиції Верховного суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-2251цс16, предявлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Позивачем надано отримані ним вимоги від ЗАТ «ОТП Банк» , а саме від 28.11.2008 року за №22-3-2/42854, та від 22.12.2008 року за №010-01/001-22-3-1/889 вимоги про погашення заборгованості за Кредитним договором достроково, протягом 30 днів з дати отримання вимоги (а.с. 113, 116).

З урахуванням чого ПАТ «ОТП Банк» мав право звернутись до суду з позовом протягом трьох років з моменту отримання вимоги відповідачем.

З урахуванням положень ст. 514 ЦК України, то ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 24.12.2010 року перейшло й право звернутись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 в межах строку позовної давності.

Проте, з даним позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось лише 11.10.2017 року (а.с. 38), після закінчення трирічного, встановленого законодавством, строку. Питання про можливість поновлення пропущеного строку позивачем не порушувалось.

Згідно частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають у звязку з пропуском строку позовної давності.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для стягнення судового збору з відповідача - відсутні.

Керуючись ст.ст.12,77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 256, 258, 261, 267, 526, 530, 527, 551, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д; ідентифікаційний код: 36789421.

Відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП: НОМЕР_1.

Суддя Л.М. Чішман