Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 березня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі: головуючого судді Репушевської О.В.,

за участі секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт.Криве Озеро цивільну справу №479/87/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2 сільська рада

в с т а н о в и в :

21 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, розташований по вул.Степовій(до перейменування - Будьоного), 3 в с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області, вказуючи на те, що вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 26 листопада 2007 року. Кривоозерською державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове майно, яке належало чоловікові спадкодавця ОСОБА_4, який помер 03 червня 2003 року, після смерті якого ОСОБА_3 прийняла спадщину, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 11 листопада 2004 року, оскільки правовстановлюючий документ на вказане майно виданий після смерті спадкодавця. Посилаючись на те, що спадкодавець є законним власником спадкового майна, позивач просить про задоволення позову.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за відсутності представника ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем.

За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі позивача та представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору.

Дослідивши матеріали справи, надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03 червня 2003 року помер ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-ФП №159442, виданого ОСОБА_2 сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 05 червня 2003 року(а.с.6), та є батьком позивача, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії ЯЯ №506940, виданого ОСОБА_2 сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 08 липня 1950 року та даними свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯК №0116786, виданого м.Первомайськ міськ ЗАГС Миколаївської області 01 вересня 1970 року(а.с.30).

ОСОБА_4, на праві приватної власності, належав житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, розташований по вул.Степовій(до перейменування - Будьоного), 3 в с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області, що підтверджується даними технічного паспорту та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5403789 від 11 листопада 2004 року, виданого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 8380657, номер запису 129, книга №1(а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину за законом прийняла його дружина - ОСОБА_3, та частину спадкового майна було оформлено, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадкування за законом серія ВВК №536321, зареєстроване в реєстрі за №1786, видане державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 10 вересня 2004 року(а.с.10).

Згідно з даних матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3, померла 26 листопада 2007 року, що підтверджено даними свідоцтва про смерть серії 1-ФП №062164, виданого ОСОБА_2 сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 27 листопада 2007 року(а.с.28), та є матір'ю позивача, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії ЯЯ №506940, виданого ОСОБА_2 сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 08 липня 1950 року та даними свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЯК №0116786, виданого м.Первомайськ міськ ЗАГС Миколаївської області 01 вересня 1970 року(а.с.30).

Заповітом, посвідченим ОСОБА_6, секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 31 травня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №61, ОСОБА_3 все їй належне майно, заповіла позивачу - ОСОБА_1, що підтверджується даними вказаного заповіту(а.с29).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарчими будівлями та побутовими спорудами, розташованого по вул.Степовій(до перейменування - Будьоного), 3 в с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області.

Нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на зазначене спадкове майно, яке належало чоловікові спадкодавця ОСОБА_4, померлого 03 червня 2003 року, після смерті якого ОСОБА_3 прийняла спадщину, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 11 листопада 2004 року, оскільки правовстановлюючий документ на вказане майно виданий після смерті спадкодавця(а.с.3).

Як вбачається із спадкової справи №155/2008(а.с.26-37), ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Відповідно до даних довідки №553 від 05 серпня 2008 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області, встановлено, що останнім, постійним місцем проживання ОСОБА_3, яка померла 26 листопада 2007 року, було вул.Будьоного,3 с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області(а.с.31).

Розпорядженням Очеретнянського сільського голови №4-р від 18 лютого 2016 року вулицю Будьоного перейменовано на Степова.

Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч.4 ст.331 і ч.4 ст.334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2013 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою вулиця Будьоного №3 в с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області, виготовленого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 2004 року, власником будинку вказано - ОСОБА_4М.(а.с.4-5).

Відповідно до положень ст.86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

У 1975 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року ОСОБА_7 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_7 СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно положень ст.1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин мав право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок.

Пункт 2 ОСОБА_7 від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та ОСОБА_7 від 26 серпня 1948 року підставою виникнення права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним жилого будинку з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

В даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого ОСОБА_7 Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2013 року.

Відповідно до приписів п.49 зазначеного порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає зокрема документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Зазначене узгоджується з ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів".

Таким чином для реєстрації будинку, особою, яка його збудувала, достатнім є подання технічного паспорту, який по суті підтверджує факт відповідності будівельним нормам та стандартам, а тому можливості його експлуатації.

Отже, судом встановлено, що будинок №3 по вулиці Степова(до перейменування - Будьоного) в с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області, не є самочинним будівництвом та може спадкуватись після смерті ОСОБА_4 як об'єкт права власності - нерухоме майно.

У відповідності до нормативних положень ЦК України - статей 1216, 1218, 1222, 1268 право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач.

Тому наявні підстави для визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями і побутовими спорудами, розташований по вулиці Степова(до перейменування - Будьоного), 3 в с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області, за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Положеннями п.23 ОСОБА_7 Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач.

Положеннями ст.1 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, держава, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за заповітом, усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб'єктом яких він є.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з відповідними господарчими будівлями та побутовими спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Суд враховує те, що відповідач - ОСОБА_2 сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області - не заперечує проти задоволення позову, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались.

За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 258-259, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташований по вул.Степова, 3 в с.Очеретня Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла 26 листопада 2007 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail:

Суддя :