У Х В А Л А

29 березня 2019 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/6742/2018

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ МазурикО.Ф.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

у складі судді Арапіної Н.Є.

від 12 травня 2017 року

про відкриття провадження

у справі № 755/6081/17 Діпровського районного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_2,

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

12 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою відповідач ОСОБА_2 26 жовтня 2017 року подав до суду апеляційну скаргу, яка надійшла на адресу суду 30.10.2017.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги разом з доданими матеріалами, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_2, враховуючи наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.05.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи на 21 червня 2017 року. Судову повістку відповідач ОСОБА_2 отримав 31 травня 2017 року, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а.с. 36).

20 червня 2017 року ОСОБА_2 вперше звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження (а.с. 42-43).

29 червня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, копію якої ОСОБА_2 отримав 18.07.2017, однак недоліки зазначені судом не усунув (а.с. 47-48).

31 серпня 2017 ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с. 56-57).

05 вересня 2017 року ОСОБА_2 вдруге звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження, яка надійшла на адресу суду 06.09.2017 (а.с. 60-62).

14 вересня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено у відкритті апеляційного провадження ( а.с. 65).

19 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31.08.2017 (а.с. 71-76).

Постановою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2017 без змін ( а.с. 93-95).

26 жовтня 2017 року ОСОБА_2 втретє звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва про відкриття провадження, яка надійшла на адресу суду 30.10.2017 (а.с. 119-120).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 неодноразово подавав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження, у відкритті якої було відмовлено ухвалою суду апеляційної інстанції від 31.08.2017 та яку було залишено без змін постановою Верховного Суду від 15.11.2018.

Наведені обставини свідчать про те, що вищевказані дії ОСОБА_2 спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого скінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Ураховуючи викладене, а також беручи до уваги обставини справи, а саме те, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості, суд вважає, що ОСОБА_2 неодноразово подаючи апеляційні скарги на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, не був зацікавлений у їх розгляді, що свідчить про зловживання ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, яке призводить до безпідставного затягування розгляду даної справи.

За приписами частини 3 статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що неодноразове звернення ОСОБА_2 до суду з апеляційними скаргами свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами, у зв'язку з чим апеляційна скарга разом з доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 44, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Повернути ОСОБА_2 апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик