Доповідач Санікова О.С.
Категорія 27
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Агєєва О.В., Будулуци М.С.

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу № 243/11704/15-ц

за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від12 січня 2016 року,

(суддя Носовська Л.О., рішення ухвалено у м. Словянську),-

В С Т А Н О В И В :

07.12.2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № CL138299 від 20.06.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 125 914,32 грн. на придбання авто.

В забезпечення виконання зобовязань за договором № CL138299 від 20.06.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № CL138299-Р від 20.06.2013 року.

Відповідачі належним чином не виконували зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 18.09.2015 року у сумі 132 018,14 грн., що складається з простроченої заборгованості по сплаті кредиту в розмірі 16 355,58 грн., суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 97 979,53 грн., відсотків в розмірі 17 683,03 грн., пені в розмірі 0,00 грн. У звязку з чим позивач просив стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено повністю: стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором № CL138299 від 20.06.2013 року, яка утворилась станом на 18.09.2015 року, а саме: прострочену заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 16355 грн. 58 коп.; суму дострокового стягнення кредиту в розмірі 97979 грн. 53 коп.; відсотки в розмірі 17683 грн. 03 коп., а разом 132018 грн. 14 коп.; стягнуто в частковому порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму судових витрат в розмірі 2610 грн. 28 коп., по 1305 з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зокрема, апелянт зазначає, що при вирішенні питання про можливість ухвалення заочного рішення судом першої інстанції не були виконані умови, викладені у ч.2 ст.224 ЦПК України в редакції на час постановлення рішення; крім того, апелянт вважає, що оскільки відправлення поштової кореспонденції у населені пункти, розташовані на тимчасово окупованій території (м. Горлівка) не здійснюється, тому повідомлення таких осіб про місце, дату та час розгляду справи здійснювалося на той час через оголошення у пресі (за аналогією з частиною девятою статті 74 ЦПК України); апелянт також вважає, що належним повідомленням його, як відповідача по справі, слід вважати виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження, проте, у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження «Донеччина» за останнім відомим місцем проживання (перебування) на території України відповідачів оголошення не було розміщене, таке оголошення не було розміщено й у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження «Донбасс»,не дивлячись на те, що необхідність публікації оголошення у цьому друкованому засобі масової інформації була наявною у звязку із зверненням до суду, що свідчить про те, що він був неналежним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що є порушенням норм процесуального права; крім того, судом першої інстанції при винесенні ухвали від 12.09.2018 року не було прийнято до уваги те, що ним 19.07.2018 року суду був наданий відзив на позовну заяву від 18.11.2015 року, у якому він посилався на докази, які мають значення для справи та які могли привести до ухвалення протилежного рішення повністю або частково або до його зміни; при цьому апелянт зазначає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем у якості додатку до позовної заяви, не є достатнім доказом суми фактичної сплати щомісячних платежів згідно Графіку погашення кредиту та суперечить Графіку щомісячних платежів/Графіку погашення кредиту, вказаного у Додатку №4 до кредитного договору і, відповідно тягне за собою невірний розрахунок процентів за користування кредитом; меморіальний ордер №1289517UAH 0011462 від 20.06.2013 року, за яким він, як платник перерахував на своє імя, як отримувач, грошові кошти, не є оригіналом або належною копією оригінального документа; виписка/особовий рахунок за 20.06.2013 року не є належним доказом надання йому позивачем грошових коштів за кредитним договором, оскільки рахунок 0770, на який, буцімто, була здійснена видача кредиту, він не відкривав і не має до нього ніякого відношення; готівкові кошти за кредитним договором він також не отримував; всупереч умовам кредитного договору, якими передбачено, що кредит надається шляхом банківського переказу коштів (усієї суми кредиту) на поточний рахунок позичальника №5356, позивачем на цей рахунок перерахування грошових коштів не було здійснено, отже, грошові кошти, перераховані на рахунок продавця автомобіля, не є грошовими коштами, наданими в рамках кредитного договору № CL138299 від 20.06.2013 року, відповідно, будь-яких відносин між ним та позивачем щодо боргових зобовязань за кредитним договором № CL138299 від 20.06.2013 року не існує; посилання позивача у позовній заяві на той факт, що ним на підставі п.8.2 ст.8 кредитного договору було відправлено на адресу відповідачів повідомлення/вимогу про необхідність виконання зобовязання у новий строк/вимогу не відповідає дійсності; у звязку з тим, що позивач не надав суду доказів направлення відповідачам листа з вимогою виконати основне зобовязання у новий строк/термін і отримання його відповідачами у порядку та на умовах, передбачених п.п.8.1,8.2 кредитного договору, вважає, що правові підстави для дострокового стягнення суми кредиту відсутні, а звернення позивача до суду з позовною заявою необґрунтованим та таким, що суперечить умовам кредитного договору; апелянт посилається також на те, що взаємовідносини та зобовязання між позивачем і ним за кредитним договором № CL138299 від 20.06.2013 року були припинені 11.05.2017 року у звязку укладенням позивачем договору відступлення права вимоги №UB-OP/17-062 від 11.05.2017 року і передачею ним права вимоги за кредитним договором № CL138299 від 20.06.2013 року, підтвердженням чого є наявний в матеріалах справи зазначений договір та додаток до нього у вигляді витягу з акту приймання-передачі Реєстру боргових зобовязань від 11.05.2017 року; виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, викладеному у ст. 13 ЦПК України та приймаючи до уваги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вважає, що є підстави для застосування судом у цій справі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України і закриття провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші сторони у судове засіданні апеляційного суду не зявились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення представнику ПАТ «Універсал Банк», заява ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL138299 від 20.06.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 125 914,32 грн. на придбання авто.

В забезпечення виконання зобовязань за договором № CL138299 від 20.06.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № CL138299-Р від 20.06.2013 року.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачем, згідно розрахунку заборгованість за договором № CL138299 від 20.06.2013 року станом на 18.09.2015 року встановлена в розмірі 132 018,14 грн., що складається з простроченої заборгованості по сплаті кредиту в розмірі 16 355,58 грн., суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 97 979,53 грн., відсотків в розмірі 17 683,03 грн., пені в розмірі 0,00 грн, яку ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідачкою ОСОБА_2 заочне рішення суду першої інстанції не оскаржено, тому в частині стягнення заборгованості за кредитним договором зі ОСОБА_2 апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Вирішуючи справу на підставі наявних у суду даних чи доказів з ухваленням заочного рішення суд першої інстанції виходив з того, що справа була призначена до слухання, але відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судові засідання 15.12.2015 року та 12.01.2016 року не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи, відомостей про причину неявки не надали, заяв про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило.

Проте повністю погодитися з таким висновком неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись 07.12.2015 року ПАТ «Універсал Банк» зазначив останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідачів місто Горлівка, вул. Перемоги, б. 110, кв. 73, що знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області.

На виконання Указу Президента України від 14.11.2014 року №875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а також постанови КМ України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» рішенням ДП «Укрпошта» від 27.11.2014 року було зупинено приймання і доставка поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, в т.ч і до міста Горлівка.

Отже, на час подачі позовної заяви і розгляду справи була відсутня можливість повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи засобами поштового звязку, в тому числі і через оголошення у пресі, як то було передбачено ст. 74 ЦПК України, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, яка діяла на час розгляду справи, проведення заочного розгляду справи було можливе у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Проте, виходячи з викладеного вважається, що відповідачі не були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, а посилання суду першої інстанції в ухвалі від 12 січня 2016 року про вирішення справи на підставі наявних у суду даних чи доказів (постановлення заочного рішення) і в рішенні на належне повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи є безпідставним. Наявність в матеріалах справи доказів повідомлення відповідачів через оголошення в газеті «Урядовий курєр» не є належним повідомленням, оскільки з 2014 року зазначений друкований засіб інформації на тимчасово окупованій території Донецької області не розповсюджується. Крім того, виклик відповідачів через оголошення в газеті «Урядовий курєр» при наявності відомостей про їх зареєстроване місце проживання суперечило положенням ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідно до якої через оголошення у пресі викликаються відповідачі, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме.

Отже, ухвалення судом першої інстанції заочного рішення є незаконним, тому відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

По суті спору, розглянутого судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов до наступного.

Статтями 3, 6, 2003, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних обовязків.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Так, на підтвердження наявності кредитного договору та зобовязань за ним ПАТ «Універсал Банк» надані копії: кредитного договору з додатками та графіком щомісячних платежів; додатку №1 Умови надання та погашення кредиту; додатку №2- Графік щомісячних платежів; додатку №3 перелік та вартість сукупних послуг; анкети та паспортних даних позичальника; договору застави транспортного засобу; анкети та паспортних даних поручителя; договору поруки; заяв.

Підписавши 20.06.2013 року анкету-заяву фізичної особи (подружжя) на отримання кредиту з можливістю оформлення кредитної картки, кредитний договір № CL138299-Р від 20.06.2013 року, додаток №1 до кредитного договору, а саме Умови надання та погашення кредиту (кредит у формі овердрафту) від 20.06.2013 року, додаток №2 до кредитного договору, а саме графік щомісячних платежів/графік погашення кредиту, сукупні витрати позичальника, додаток №5 до кредитного договору, а саме перелік та вартість супутніх послуг, що надаються кредитором та третіми особами і повязані з отриманням та обслуговуванням кредиту, договір застави транспортного засобу, договір купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту від 15.06.2013 року, ОСОБА_1 підтвердив факт укладення з ПАТ «Універсал Банк» саме кредитного договору. Підписавши зазначені документи ОСОБА_1 підтвердив також факт надання йому повної інформації про мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; сукупну вартість послуг з оформлення договору (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); термін,на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; порядок надання кредиту; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; відомості про те, від кого позичальник може отримати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Безпосередньо у підписаних ОСОБА_1 документах зазначено істотні умови договору, а саме розмір кредиту 125 914,32 грн., строк кредиту 84 місяці, дата повернення кредиту 15 червня 2020 року, цільове призначення кредиту на задоволення особистих потреб позичальника як споживача, а саме: на придбання позичальником автомобіля марки CHEVROLET, модель CRUZE за договором купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту, зареєстрованого 15.06.2013 року, укладеного з ПрАТ ТСП «Алеко-Сервіс», надання кредиту шляхом банківського переказу коштів (усієї суми кредиту), розмір відсотків за користування кредитом 16,5% річних, також сторони домовились про те, що позичальник повинен сплатити страховий платіж, комісію за надання кредиту у розмірі 3 764,84 грн. та зобовязаний сплачувати кредитору суми щомісячного платежу у розмірах, відповідно до Графіку щомісячних платежів/графіку погашення кредиту, вказаного в Додатку №4 до договору (при цьому датою сплати щомісячного платежу вважається останній робочий день, що передує 15 числу кожного місяця).

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме: договору купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту, зареєстрованого 15.06.2013 року, укладеного з ПрАТ ТСП «Алеко-Сервіс» вбачається, що ОСОБА_1 придбаний автомобіль марки CHEVROLET, модель CRUZE саме за кредитні кошти ПАТ «Універсал Банк». У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував наявність у нього зазначеного автомобіля.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 на погашення кредитних коштів щомісячно у строк, зазначений у графіку погашення кредиту, тобто до 15 числа сплачувались грошові кошти 2500-2600 грн. з 15 липня 2013 року по 15 жовтня 2014 року, крім серпня та вересня 2014 року.

Таким чином, доводи відповідача ОСОБА_1, викладені ним у відзиву на позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» від 19.07.2018 року та у апеляційній скарзі про те, що грошові кошти, перераховані на рахунок продавця автомобіля, не є грошовими коштами, наданими в рамках кредитного договору № CL138299-Р від 20.06.2013 року та про відсутність будь-яких відносин між ним та позивачем щодо боргових зобовязань за кредитним договором № CL138299-Р від 20.06.2013 року є безпідставними. Неодержання грошових коштів безпосередньо ОСОБА_1 не може свідчити про відсутність кредитних відносин між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1, оскільки кредитним договором передбачено безготівковий розрахунок.

Щодо доводів ОСОБА_1 з приводу повідомлення/вимоги про необхідність виконання зобовязання у новий строк/термін апеляційний суд зазначає наступне.

Так, дійсно згідно підпунктів 8.1 та 8.2 пункту 8 кредитного договору сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України (зокрема ст. 528 та 611 ЦК України), у випадку настання будь-якої із обставин (згідно даного пункту) вважається, що настав новий термін/строк виконання основного зобовязання позичальника за цим договором з дня одержання позичальником повідомлення/вимоги кредитора. Позичальник зобовязаний виконати вимоги кредитора протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги кредитора про виконання у новий термін/строк основного зобовязання позичальника за цим договором. Повідомлення/вимога, про яку йде мова у цьому пункті договору, кредитор направляє позичальнику поштою за адресою позичальника, що вказана у цьому договорі або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив кредитору при зміні адреси. В разі порушення позичальником нового строку виконання основного зобовязання (всіх грошових зобовязань) позичальника за цим договором, вважається, що такий позичальник користується кредитними коштами понад термін/строк кредитування. При цьому починаючи з першого дня, що слідує за датою такого нового терміну/строку виконання основного зобовязання суми кредиту, процентів та інших грошових зобовязань (за їх наявності) вважаються простроченою сумою основного боргу. Поштова квитанція, якою підтверджується відправлення відповідного повідомлення/вимоги позичальнику за адресою позичальника, що вказана у цьому договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив кредитору при зміні адреси, вважається належним документальним підтвердженням факту відправлення кредитором листа з вимогою до позичальника виконати основне зобовязання позичальника у новий строк/термін.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «Універсал Банк» посилалося на те, що на підставі п.8.2 ст.8 кредитного договору позичальнику відправлено відповідне повідомлення/вимога за адресою, що вказана у цьому договорі. Проте, доказів цього позивачем не надано. Разом з тим, направлення такого повідомлення було неможливим з огляду на те, що відправлення поштової кореспонденції у населені пункти, розташовані на тимчасово окупованій території (м. Горлівка) не здійснюється з листопада 2014 року.

Разом з тим, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання. А, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 1050 ЦК України та судової практики направлення письмової вимоги про дострокове повернення кредитних коштів не є обовязковою умовою, яка передує зверненню з відповідним позовом до суду.

Отже, в цій частині доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.

Відповідачем ОСОБА_1 надані квитанції (а.с.169-171), з яких вбачається, що ним на погашення заборгованості по кредиту вносились грошові кошти у таких розмірах: 20 червня 2013 року 5 184.00 грн., 12 серпня 2013 року 2 600 грн., 13 вересня 2013 року -2 500.00 грн., , 15 жовтня 2013 року 2 500.00 грн., 15 листопада 2013 року 2 600.00 грн., 11 грудня 2013 року 2 600.00 грн., 08 січня 2014 року 2 550.00 грн., 13 лютого 2014 року 2 600 грн., 15 березня 2014 року 2 500 грн., 17 жовтня 2014 року 2 500 грн. Всі ці суми були зараховані банком в рахунок погашення заборгованості.

Апеляційним судом перевірений наданий ПАТ «Універсал Банк» розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 20.03.2013 року і встановлено, що всі ці суми банком з 15 липня 2013 року і по 15 червня 2014 року та в жовтні 2014 року щомісячно зараховувалися на погашення кредиту в розмірі 2548.64 грн.;

Відповідачем не надано квитанції про внесення ним грошових коштів у липні 2013 року, квітні, травні, червні, липні 2014 року, хоча згідно розрахунку заборгованості в липні 2013 року було зараховано 2 548.64 грн., у квітні, травні та червні 2014 року зараховано по 2.548.64 грн., в липні 2014 року було зараховано на погашення процентів 114.73 грн., в серпні та вересні 2014 року не було зарахувань і квитанцій за ці місяці відповідачем не надано, у листопаді 2014 року зараховано 29.12 грн. процентів і далі зарахування не відбувались. Як пояснив відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду саме з цього часу ним припинена сплата кредитних коштів.

З огляду на викладене, надана відповідачем ОСОБА_1 таблиця внесених сум фактичної сплати щомісячної суми згідно графіку погашення кредиту (а.с.166) не спростовує розрахунок заборгованості, наданий ПАТ «Універсал Банк». При цьому сплачена ОСОБА_1 20 червня 2013 року сума 5 184.00 грн. згідно графіку щомісячних платежів/графіку погашення кредиту, супутні витрати позичальника (а.с. 40-41) складається з платежів за надання супутніх послуг в валюті кредиту на користь кредитора, тому не вважається щомісячною сумою на погашення тіла кредиту та процентів і тому «залишок», визначений відповідачем у наданій ним таблиці, не є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі у звязку з втратою ПАТ «Універсал Банк» права виступати як позивач у звязку з його вибуттям як кредитора за кредитним договором, оскільки 11 травня 2017 року був укладений договір відступлення права вимоги, не ґрунтується на законодавстві. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що по даній справі переглядається заочне рішення суду першої інстанції, яке ухвалено 12 січня 2016 року, тобто до укладення договору відступлення права вимоги.

Отже, виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що позивачем ПАТ «Універсал Банк» доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості за кредитним договором № CL138299-Р від 20.06.2013 року в розмірі 132018 грн. 14 коп., яка підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідача ОСОБА_1 як основного боржника за кредитним договором та ОСОБА_2, як поручителя.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від12 січня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2. уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, к/р 3333 в ГУ НБУ в м. Києві, МФО 322001, ) суму заборгованості за кредитним договором № CL138299 від 20.06.2013 року станом на 18.09.2015 року, а саме: прострочену заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 16355 (шістнадцять тисяч триста пятдесят пять) грн. 58 коп.; суму дострокового стягнення кредиту в розмірі 97979 (девяносто сім тисяч девятсот сімдесят девять) грн. 53 коп.; відсотки в розмірі 17683 (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят три) грн. 03 коп., а всього в сумі 132018 (сто тридцять дві тисячі вісімнадцять) грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2. уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, к/р 3333 в ГУ НБУ в м. Києві, МФО 322001, ) суму судових витрат в розмірі 2610 грн. 28 коп. по 1305 (одна тисяча триста пять) грн. 14 коп. з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текс постанови складений 11.01.2019 року.

ОСОБА_3Санікова