ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/163/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 31 травня 2019 року ухваленого під головуванням судді Чепурного О.П., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, повний текст рішення виготовлено 04 червня 2019 року, -:

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх чоловік та батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, входить земельна ділянка, розташована в адміністративних межах Бойківщицької сільської ради Драбівського району Черкаської області, за межами населеного пункту, з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 3,57 га., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не змогли, оскільки нотаріус відмовив у його видачі по причині відсутності правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку.

На підставі викладеного позивачі просили суд визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині земельної ділянки площею 3,5700 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що знаходиться в адміністративних межах Бойківщинської сільської ради.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 31 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги вмотивовують тим, що померлий ОСОБА_3 набув право на земельну ділянку (пай) в межах земель ФГ «Арій», оскільки за життя був членом даного фермерського господарства та виявив бажання отримати у власність земельну ділянку, у розмірі середньої земельної частки (паю) 3,57 га., в Бойківщинській (Михайлівській) сільській раді за рахунок земель державної власності, які господарство використовує на умовах оренди.

Розпорядженням Драбівської РДА №284 від 15.08.2012 року ОСОБА_3 та іншим членам ФГ «Арій» був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою.

Згідно розробленої технічної документації розмір земельної ділянки, яку міг би отримати ОСОБА_3 складає 3,57 га.

На підставі розпорядження розроблено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність , що стало підставою внесення відомостей до Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрових номерів сформованим земельним ділянкам.

Таким чином апелянти вважають, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що ОСОБА_3 не набув права на земельну ділянку в порядку встановленому законом, у зв`язку з чим спірна земельна ділянка не входить до спадкового майна.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_3 не набув у встановленому порядку право власності на земельну ділянку.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 29 серпня 2013 року міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с.11). Після його смерті було заведено спадкову справу №55633217 Кіровоградською міською державною нотаріальною конторою №1 (а.с.12).

Із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись ОСОБА_2 (а.с.40) та ОСОБА_1 (а.с.41).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як вбачається з кадастрового плану земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1 , висновку державної експертизи землевпорядної документації, висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розпорядження Драбівської районної державної адміністрації, спірна земельна ділянка є державною власністю з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому в силу статті 22 ЗК України, є землею сількогосподарського призначення.

Про те, що зазначена земельна ділянка є державною власністю також вказують і самі позивачі.

Відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), що встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15.

Тому спір з яким позивачі звернулись до суду виник з вказаним органом та його територіальними органами, а не з сільською радою.

Однак зазначені органи до участі у справі залучені не були.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.(ст..13 ЦПК України) Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна містити повне найменування сторін, а також зміст позовних вимог(ст..175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.(ст..48 ЦПК України) Тобто визначення відповідача, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі №711/6343/16-ц.

В даній справі позов пред`явлений до неналежного відповідача, так як земля сільськогосподарського призначення перебуває в державній власності, від імені якої і діє відповідний державний орган.

Оскільки позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, то саме із зазначених підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Окрім цього відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В пункті 23 Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі просили визнати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , при цьому матеріали справи не містять доказів того, що нотаріусом було їм відмовлено в оформленні права на спадщину на зазначену ділянку.

Постанова 2348/02-31 державного нотаріуса від 23 жовтня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, на яку позивачі посилаються в своїх позовних вимогах, стосується земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 .

Вказана обставина є також ще однією самостійною підставою для відмови в задоволенні поданого позову.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону та обставин справи не врахував.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з вище наведених мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст. 376, 382, 383,384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 31 травня 2019 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 серпня 2019 року.

Судді