Справа № 352/2243/18
Провадження № 22-з/4808/31/19
Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

03 квітня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Максюти І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Девляшевського В.А. та усього складу суду по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Компанія «Рона» про визнання договору іпотеки недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 22 лютого 2019 року про передачу справи на розгляд іншому суду,

в с т а н о в и в :

В провадженні апеляційного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» ТОВ «Компанія «Рона» про визнання договору іпотеки недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 22 лютого 2019 року про передачу справи на розгляд іншому суду.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) Фединяк В.Д., судді Бойчук І.В. та Девляшевський В.А., про що свідчить відповідний протокол від 11.03.2019 року.

29 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про відвід колегії суддів, в тому числі судді Девляшевському В.А.

У заяві про відвід заявник висловлює недовіру складу суду та просить відвести суддів з метою недопущення винесення незаконного та несправедливого рішення. Заявник висловлює думку про те, що судді є упередженими та на них може бути вчинений вплив через перебування їх у дружніх відносинах з приватними нотаріусами та враховуючи ще ту обставину, що Девляшевський В.А. займає посаду заступника голови Івано-Франківського апеляційного суду. Дружина судді Девляшевського В.А. є приватним нотаріусом і посвідчувала договори іпотеки щодо неіснуючих об'єктів нерухомого майна, які виступали забезпеченням виконання зобов'язань перед банком - відповідачем у справі та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рона» щодо отриманих кредитів у особливо великих розмірах.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року зупинено провадження у даній справі до вирішення питання про відвід іншим суддею, оскільки колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2019 року для вирішення заяви про відвід визначена суддя Івано-Франківського апеляційного суду Максюта І.О.

Вирішуючи заяву про відвід, слід виходити з такого.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Під час вирішення заяви про відвід колегією суддів у своїй ухвалі від 01 квітня 2019 року зазначено, що зміст заяви ОСОБА_1 про відвід не свідчить про існування об'єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або необ'єктивності суддів. При цьому суддею Девляшевським В.А. висловлено думку про можливу доцільність його відводу з інших підстав, які можуть викликати сумнів заявника щодо об'єктивності розгляду даної апеляційної скарги. (а.с.198)

Які саме інші підстави відводу мав на увазі суддя Девляшевський В.А. та аргументи доцільності такого відводу в ухвалі суду не викладені.

02 квітня 2019 року суддею Девляшевським В.А. подано заяву про самовідвід, на переконання якого, наведені у заяві ОСОБА_1 обставини можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви в його неупередженості чи об'єктивності. Зазначає, що його дружина дійсно є приватним нотаріусом і посвідчувала окремі договори забезпечення, стороною у яких виступало ТОВ «Компанія «Рона». Предметом спору є договір, посвідчений іншим нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Грицак О.І. При тому наголошує, що він жодним чином ні прямо, ні побічно не заінтересований в результаті розгляду цієї справи. Самовідвід заявляє з тих мотивів, що відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналогічне правило має поширюватись і на розгляд питання щодо відводу.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 9 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Аналіз норм права про відвід (самовідвід) суддів ст.ст. 36-39 ЦПК України показує, що законодавець визнає за сторонами право на відвід, а за суддею - на самовідвід, але тільки в разі наявності визначеної причини, в силу якої правосуддя може бути упередженим або несе ризики виглядати таким.

Аналіз матеріалів справи показує, що заява про відвід складу колегії суддів не містить жодної об'єктивної підстави, яка б свідчила про необхідність відведення суддів та не відповідає меті цивільного судочинства, оскільки в основу її покладені припущення щодо упередженості та необ»єктивності суддів і зв»язки з нотаріусами. Жодних конкретних обставин, які б могли свідчити про упередженість суддів Фединяка В.Д. та Бойчука І.В. заява не містить.

Хоча і дружина судді Девляшевського В.А. працює приватним нотаріусом та посвідчувала договори забезпечення, стороною у яких виступало ТОВ «Компанія «Рона», однак ці договори у судовому порядку в межах цієї цивільної справи не оспорюються, суддя Девляшевський В.А. заявив про відсутність у нього заінтересованості у результатах розгляду справи і не вчинив жодних дій, які б свідчили про наявність у нього безсторонності, тому очевидним є висновок про те, що правосуддя у визначеному складі суду автоматизованою системою не є упередженим та не несе ризиків виглядати таким.

Оскільки заявником не наведено передбачених ст.36 ЦПК України підстав для відводу суддів, які б свідчили про сумнів в неупередженості та необ'єктивності суддів, то у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити у зв'язку із її необґрунтованістю.

Керуючись ст. 36, ч. 3 ст. 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відвід суддів Фединяка В.Д., Бойчука І.В., Девляшевського В.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» ТОВ «Компанія «Рона» про визнання договору іпотеки недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 22 лютого 2019 року про передачу справи на розгляд іншому суду .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Максюта І.О.