Справа № 463/2390/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/1036/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача Гнатишака О.В., представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 серпня 2018 року в складі судді Шеремети Г.І. у справі за позовомАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

В травні 2015 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 9177,86 доларів США, що за курсом 20,58 відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.05.2015 року складає 188880,36 грн. за кредитним договором № LVH9G200000226 від 06.08.2007 року, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Вимоги обгрунтовує тим, що 06.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № LVH9G200000226, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 доларів США на строк до 06.08.2032 року та зобов'язувався перед Банком повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 12.05.2015 року виникла заборгованість в розмірі 9177,86 доларів США, з яких 7193,25 доларів США - заборгованість за кредитом; 560,35 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 87,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 888,35 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12,15 доларів США - штраф (фіксована частина); 436,46 доларів США - штраф (процентна частина). До позовної заяви додано письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 серпня 2018 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з рішенням суду не погоджується.

Покликається на те, що виписки з особового рахунку клієнта банку можуть слугувати, як документ, що підтверджує суму витрат на оплату банківських послуг з рохрахунково-касового обслуговування, за умови зазначення в ній інформації про надання банком таких послуг, сум операцій та заповнення обов'язкових реквізитів.

Таким чином, оскільки банк надав виписку за рахунком, яка є первісним бухгалтерським документом, така підтверджує наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Звертає увагу на те, що відповідач має декілька кредитних зобов'язань перед позивачем, тому необхідне ретельне вивчення квитанцій, які представив відповідач та чи саме за спірним договором відбувалось погашення.

Зазначає, що крім коштів, які відповідач отримав за кредитом, сплаті підлягають і відсотки та інші суми нараховані за договором.

Стверджує, що розрахунок заборгованості, який наданий банком відповідач не спростував, а укладаючи кредитний договір не мав сумнівів у його розумності та справедливості.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 серпня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача Гнатишак О.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 протягом 2007 року здійснив проплати за кредитним договором № LVH9G200000226 від 06.08.2007 року на загальну суму 1396,20 доларів США, за 2008 року на загальну суму 5043,37 доларів США, що свідчить здійснення повної оплати грошових коштів по кредиту на загальну суму 6442,57 доларів США та дострокове виконання взятих на себе згідно договору зобов'язань відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору у розмірі, що є значно більшим за розмір отриманого кредиту.

Колегія суддів приходить переконання, що висновок суду та оскаржуване рішення не відповідають зазначеним вище вимогам закону.

Підставами виникнення цивільних прав і обов»язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.08.2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір №LVH9G200000226, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 доларів США на строк до 06.08.2032 року для купівлі квартири.

Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору.

За змістом пункту 2.2.4 позичальник зобов'язався погасити кредит в порядку, сумах і строки, передбачені п. 7.1 та п. 2.3.3. договору.

Права та обов'язки сторін визначені розділом 2, а відповідальність розділом 4 договору.

Банк свої зобов'язання виконав, що підтверджується ордером-розпорядженням від 06.08.2007 року та частковим погашенням заборгованості відповідачем.

При цьому, 29.10.2013 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору №LVH9G200000226 від 06.08.2007 року, відповідно до якої п. 8.1. договору викладено у новій редакції, за якою банк зобов»язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 06.08.2007 року по 05.08.2032 року у виді не поновлювальної лінії у розмірі 5000 дол. США на купівлю квартири, шляхом перерахування відповідно до п. 1.2., а також на споживчі потреби у розмірі 2276,87 дол. США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Також передбачено, що щомісяця в період сплати починаючи з 29.10.2013 року позичальник повинен надавати банку кошти у сумі 107,41 дол. США згідно графіку погашення кредиту (т. 1 а.с. 18).

Колегія суддів звертає увагу, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У зв'язку з неналежним виконанням вз»ятих на себе зобов'язань відповідач допустив заборгованість, яка станом на 12.05.2015 року становить 9177,86 доларів США, з яких 7193,25 доларів США - заборгованість за кредитом; 560,35 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 87,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 888,35 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12,15 доларів США - штраф (фіксована частина); 436,46 доларів США - штраф (процентна частина) (т.1 а.с. 3-7).

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач фактично не заперечує укладення кредитного договору та отримання відповідних кредитних коштів, свої доводи зводив до того, що протягом 2007-2008 років достроково виконав свої зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв'язку із запереченням відповідачем пред'явлених до нього вимог, районний суд 18.06.2018 року витребовував в ПАТ КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) 1) відомості щодо руху коштів (виписки) по рахунках за договором кредиту №LVH9G200000226 від 06.08.2007 року (з даними про суму та дату операції, кореспонденцію рахунків, призначення платежу) стосовно платіжних операцій, пов»язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (в т.ч. сплати супутніх послуг: комісії, послуг нотаріусів, оцінювачів, державних зборів та ін.); 2) документальні підтвердження надання кредитних коштів та відображення операцій з надання кредиту в бухгалтерському обліку банку за договором кредиту №LVH9G200000226 від 06.08.2007 року; 3) платіжні документи позичальника, якими він підтверджує факт оплати зобов'язань за договором кредиту №LVH9G200000226 від 06.08.2007 року та супутніми послугами по кредиту (послуги нотаріуса, оцінювача, страхування, державних зборів та інших послуг).

На виконання вимог суду банк 18.07.2018 року надав суду усі виписки по рахунках за договором кредиту № LVH9G200000226 від 06.08.2007 року (т. 2, а.с. 35-55).

Колегія суддів вважає, що підстав ставити під сумнів та заперечувати достовірність представлених позивачем виписок, відсутні, оскільки такі є документами первинного бухгалтерського обліку (звітності), відповідно достовірність таких не є предметом дослідження у даній справі.

Разом з цим, представник відповідача надав суду квитанції, з яких вбачається, що відповідач протягом періоду 2007 року здійснив проплату за кредитним договором №LVH9G200000226 від 06.08.2007 року на загальну суму 1396,20 доларів США, а за 2008 рік на суму 5043,37 доларів США, тобто протягом періоду 2007-2008 років здійснено оплату по кредиту на загальну суму 6442,57 доларів США (т.2 а.с. 67-78).

В свою чергу, з наданої позивачем виписки по рахунку та розрахунку заборгованості беззаперечно встановлено, що відповідач здійснював часткову оплату за кредитом, при цьому належних доказів про те, що відповідні проплати за квитанціями не враховувались позивачем при формуванні розрахунку заборгованості та представленій виписці, відповідач не надав.

Згідно із ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Як роз'яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 № 5 у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

За таких обставин колегія суддів приходить висновку про підставність позовних вимог та те, що сума заборгованості відповідача перед банком становить 9177,86 доларів США, з яких 7193,25 доларів США - заборгованість за кредитом; 560,35 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 87,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 888,35 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12,15 доларів США - штраф (фіксована частина); 436,46 доларів США - штраф (процентна частина).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вирішує питання судових витрат, відтак необхідно стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, КОД , заборгованість за кредитним договором №LVH9G200000226 від 06.08.2007 року в розмірі 9177 (дев»ять тисяч сто сімдесят сім) доларів 86 (вісімдесят шість) центів США, з яких 7193,25 доларів США - заборгованість за кредитом; 560,35 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 87,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 888,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 12,15 доларів США - штраф (фіксована частина); 436,46 доларів США - штраф (процентна частина), що за курсом НБУ від 12.05.2015 року складає 188 880,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 1888 (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) грн. 80 коп. судового збору за подання позову та 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) грн. 20 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 березня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк