Провадження № 2/470/42/19
Справа № 470/851/18
15 січня 2019 року смт. Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.
за участю секретаря судового засідання Михалюк С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
26 листопада 2018 року позивач звернулася до Березнегуватського районного суду з вказаним позовом до відповідача в якому зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить житловий будинок № 44 по вулиці Червоноармійській (перейменовано за рішенням виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради від 13.11.2015 року №6 на вулицю Армійську) в смт.Березнегувате Миколаївської області. В зазначеному будинку зареєстровані та проживають чоловік та син позивача, а відповідач зареєстрований, проте не проживає в будинку з квітня 2015 року. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача у вказаному будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна, вона просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком.
Позивач в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.17).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав (а.с.14-15).
Судом, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.
Відповідно до копії рішення Березнегуватської селищної ради від 13 листопада 2015 року № 6 "Про перейменування площі, вулиць та провулків розташованих на території Березнегуватської селищної ради" вулицю Червоноармійську перейменовано на Армійську (а.с.8).
Згідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області 10.09.2018 року № 2201, у вказаному житловому будинку зареєстровані відповідач, чоловік та син позивача (а.с.9). Однак з акту обстеження місця проживання, складеного та затвердженого депутатом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області сьомого скликання від 19 листопада 2018 року слідує, що ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає у вказаному будинку з квітня 2015 року. Фактично в будинку зареєстровані та проживають позивач, її чоловік ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 (а.с.10).
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб .
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених правових норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.
Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідач без поважних причин не проживає у будинку належному позивачу більше трьох років проте зареєстрований в ньому, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном, на підставі ст. 391 ЦК України суд доходить висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 274-279, 280 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 44 розташованим по вулиці Армійській (раніше Червоноармійська) в смт.Березнегувате Миколаївської області, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі по 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ЕР 265371 виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 05 лютого 2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Суддя С. А. Луста