Справа № 368/277/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р.Суддя Кагарлицького районного суду Київської області Шевченко І.І., ознайомившись із заявою представника відповідача ОСОБА_1 керуючого адвокатським бюро «Дмитра Матюшенкова» адвокатом Матюшенковим Д.В. про перегляд заочного рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник відповідач ОСОБА_1 керуючий адвокатського бюро «Дмитра Матюшенкова» адвокат Матюшенков Д.В звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15.03.2016 р. у справі № 368/277/16-ц та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Перевіривши заяву представник відповідач ОСОБА_1 керуючого адвокатського бюро «Дмитра Матюшенкова» адвоката Матюшенкова Д.В., дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву про скасування заочного рішення слід залишити без розгляду з наступних підстав.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що заочним рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 15 березня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено (а.с. 60-62).

На судове засідання, яке було призначено на 02 березня 2016 року відповідач був повідомлений та не з`явився, отримавши копію позовної заяви та додатки до неї, що підтверджується повідомленням про врученням поштового відправлення, подавши до суду заяву, в якій він просив розгляд справи відкласти у зв`язку з відрядження.

На судове засідання, яке було призначено на 15 березня 2016 року відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, але не з`явився. Будь яких заяв та клопотань не надходило.

Тому відповідно до ст. 224 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи) справу було розглянуто за його відсутності.

Окрім того, рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 15.03.2019 р. по справі № 368/277/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було отримано відповідачем 22.03.2016 р.

В матеріалах справи міститься заява керуючого АБ «Дмитра Матюшенкова» адвоката Матюшенкова Д.В., згідно якої він ознайомився із матеріалами цивільної справи 27.03.2019 р.

Окрім того, до заяви про перегляд заочного рішення було надано копія адвокатського запита до керівника відділення поштового зв`язку Переселення ЦПЗ поштового зв`язку № 6, згідно яких стало відомо, що ОСОБА_2 , як начальник ОСОБА_3 не може підтвердити інформацію щодо особистого підпису ОСОБА_1 про вручення йому поштових кореспонденцій, про які йдуться у запиті, так само як і вручення йому особисто зазначеної поштової кореспонденції.

Проте суд вважає безпідставними та не підтвердженими жодними належними доказами посилання представника відповідача керуючого АБ «Дмитра Матюшенкова» Матюшенкова Д.В. на те, що наявність заочного рішення стало відомо 27.03.2019 р., з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2016 року до Кагарлицького районного суду Київської області звернувся із позовом Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою від 23.02.2016 р. провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено судовий розгляд на 02.03.2019 р.

Про розгляд справи на 02.03.2016 р. відповідач ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, по що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 46) та подачею заяви до суду про відкладення (а.с. 50).

Про розгляд справи на 15.03.2016 р. відповідач ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, по що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 55). Заяв чи клопотань не надходило.

15 березня 2016 р. Кагарлицьким районним судом Київської області по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було винесено заочне рішення.

Рішення суду відповідач отримав 22.03.2016 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 65).

Окрім того, з матеріалами справи ознайомився представник відповідача керуючий АБ «Дмитра Матюшенкова» ОСОБА_4 Д.В. 27.03.2019 р., про що ним особисто зроблено про це запис (а.с. 71).

Відповідно до ст. 228 ЦПК України(в редакції, яка діяла на час розгляду справи) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, суд критично ставиться до доводів заявника про необізнаність ним про наявність судового провадження та рішення суду, що свідчить про зловживання відповідачем ОСОБА_1 своїми процесуальними правами з метою домогтися повторного розгляду справи зі спливом значного проміжку часу з моменту винесення по справі судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс ОСОБА_5 .А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Статтею 126 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 р.) передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 р.), суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В даному випадку підстав для поновлення процесуального строку немає. Відповідач отримав копію заочного рішення ще 22.03.2016 р., а заяву про скасування цього рішення надано лише 15.04.2019 р.

ОСОБА_1 , отримавши копію вказаного рішення, особисто або через своїх представників мав можливість своєчасно здійснити процесуальну дію, строк якої обмежений законом, та надати заяву про перегляд заочного рішення у строк, встановлений ст. 228 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи), як через канцелярію суду так і через поштове відділення.

Окрім того, представник відповідача ОСОБА_1 керуючий адвокатського бюро «Дмитра Матюшенкова» адвокат Матюшенков Д.В. з відповідною заявою щодо поновлення пропущеного строку до суду не звертався.

Окрім того, лист ОСОБА_2 не можливо взяти до уваги, оскільки з даного листа не зрозуміло, чому не можливо підтвердити інформацію, яку запитував адвокат.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Тобто така поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 1 та 3 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином, заявником пропущено десятиденний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду. Поважних причин для поновлення пропущеного строку судом не встановлено, оскільки заявником навіть не подано відповідного клопотання.

Окрім того, слід зазначити, що факт ознайомлення 27.03.2019 р. представником ОСОБА_1 з матеріалами цивільної справи, у тому числі і з рішенням суду, і разом із цим не отримання ним самого тексту рішення, хоча така можливість у представника була, не зупиняє процесувальних строків та не є підставою для їх поновлення автоматично. У будь-якому випадку, заява про поновлення процесуальних строків, у тому числі і для подання заяви про перегляд заочного рішення, повинна подаватись після 01.04.2016 р.

Згідно ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що заява про перегляд заочного рішення заявником подана після закінчення процесуальних строків, а клопотання про поновлення пропущеного строку представником ОСОБА_1 керуючим адвокатського бюро «Дмитра Матюшенкова» адвокатом Матюшенковим Д.В до суду не подано, суд вважає, що є правові підстави залишити заяву про скасування заочного рішення без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 126, 127, 284, 287, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 керуючого адвокатським бюро «Дмитра Матюшенкова» адвоката Матюшенковим Д.В. про перегляд заочного рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.05.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко