Справа № 338/171/18
Провадження № 22-ц/4808/445/19
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Турів О.М.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2019 року під головуванням судді Круль І.В. у смт. Богородчани,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною.

Позовні вимоги мотивував тим, що 12 травня 2016 року між ним та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_5. У квітні 2017 року сторони припинили спільне проживання, а 13 листопада 2017 року рішенням суду шлюб між сторонами розірвано.

З часу припинення спільного проживання ОСОБА_3 не надавала позивачу можливості бачитися з донькою та приймати участь у її вихованні. На неодноразові звернення позивача до ОСОБА_3 про надання можливості спілкування із донькою відповідач відповідала відмовою.

Розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації № 148 від 10.05.2017, виданим за заявою ОСОБА_3, встановлено наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5 : щонеділі з 14.00 год до 18.00 год. за місцем проживання матері. Однак відповідач розпорядження не виконувала та не надавала позивачу можливості бачитися з донькою та приймати участь у її вихованні.

Позивач зазначав, що щомісячно сплачує кошти у розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку на утримання відповідача та 1/3 частки від всіх видів заробітку аліментів на утримання доньки.

Від грудня 2017 року позивач позбавлений можливості бачитись із донькою. Відповідач щонеділі придумує підстави для відмови йому у побаченні та спілкуванні з донькою.

Просив суд зобов'язати ОСОБА_6 не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначити наступні способи участі позивача у вихованні доньки : особисте спілкування, побачення щонеділі та у святкові дні з 12.00 год до 20.00 год в центрі смт Солотвина із можливістю відвідування дочкою його місця проживання та місця проживання його батьків в АДРЕСА_3 (бабусі та дідуся), спільний відпочинок під час відпустки позивача, необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою.

У разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача із донькою , або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком. В день побачення позивача із донькою, він матиме право забирати її з дому, школи - особисто.

Зобов'язати ОСОБА_3 повідомляти позивача про стан здоров'я дочки, надавати йому точну інформацію щодо фактичного перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Також просив стягнути з відповідача на його користь сплачені ним судові витрати.

Рішенням Богородчанського районного суду від 10 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження та у спілкуванні з нею:

- у кожну другу та четверту суботу місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. по 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері в АДРЕСА_2 в присутності матері ОСОБА_3;

- в кожну першу неділю місяця по 4 години з 13 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. по місцю проживання батька в АДРЕСА_1 в присутності матері ОСОБА_3;

- в кожну третю неділю місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері в АДРЕСА_2 в присутності матері ОСОБА_3.

Зобов'язано ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_2 про стан здоров'я дочки ОСОБА_5 у разі його погіршення.

В решті позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Неправильним є висновок суду про неподання ним належних доказів про вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з донькою, оскільки таке перешкоджання підтверджується розпорядженням Богородчанської РДА від 10.05.2017 № 148, листом служби у справах дітей Богородчанської РДА від 22.05.2017 № 17-20, висновками Богородчанської РДА від 13.07.2018 № 246/01-46/142 та від 06.12.2018 № 474/01-46/200.

Вважає необґрунтованою відмову суду у задоволенні вимоги про необмежене спілкування з донькою засобами телефонного, поштового, електронного чи іншого зв'язку, оскільки судом не враховано, що рішення суду має тривалу дію в часі, а таке спілкування батька з донькою забезпечує можливість постійної участі батька у вихованні дитини та формування її як особистості.

Апелянт зазначає, що відмовляючи йому у задоволенні вимоги про відвідування ним спільно з донькою місця проживання його батьків у АДРЕСА_3, судом порушено норми законодавства, якими встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі нею не визнаються та вона вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Вважає твердження апелянта про те, що розпорядження Богородчанської РДА від 10.05.2017 № 148, листом служби у справах дітей Богородчанської РДА від 22.05.2017 № 17-20, висновками Богородчанської РДА від 13.07.2018 № 246/01-46/142 та від 06.12.2018 № 474/01-46/200 підтверджує вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з донькою безпідставним.

Вказані документи є лише підтвердженням того, що вона сама зверталася до служби у справах дітей із заявою щодо встановлення порядку участі відповідача у вихованні дитини.

ОСОБА_3 зазначає, що вимоги апелянта щодо необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного чи іншого засобу зв'язку є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки доньці сторін на даний момент лише 2 роки та 6 місяців і вона не може самостійно спілкуватися.

Вимогу позивача про відвідування ним разом із донькою місця проживання його батьків не може бути задоволено, зважаючи на вік дитини і її потребу постійного перебування з матір'ю. Це може негативно вплинути на психоемоційний стан доньки. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що його батьки виявляють бажання бачити дитину та спілкуватися із нею. Просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням суду від 13 листопада 2017 року розірвано. У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір'ю у житловому будинку батька відповідача по АДРЕСА_2.

Відповідач звернулася до органу опіки та піклування Богородчанської районної державної адміністрації для вирішення питання про побачення її колишнього чоловіка з дитиною а також про визначення днів та годин такого спілкування.

Розпорядженням Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 10 травня 2017 року з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини від 26 квітня 2017 року встановлено порядок участі позивача ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5 щонеділі з 14 год. по 18 год. за місцем проживання матері.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини Богородчанської районної державної адміністрації від 13 липня 2018 року № 246/01-46/142 встановлено наступний порядок участі позивача ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_5: спілкування з дитиною щосереди по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год.30 хв. по місцю проживання матері в АДРЕСА_2 в присутності матері ОСОБА_3; у кожну другу і четверту суботу місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. по 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері та в її присутності; в кожну першу неділю місяця по 4 години з 13 год. 30 хв. до 17 год.30 хв. по місцю проживання батька в АДРЕСА_1 в присутності матері; в кожну третю неділю місяця по 2 години з 14 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв. по місцю проживання матері та в її в присутності.

За змістом ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Позивачем будь-яких належних доказів щодо чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дочкою суду не надано. Навпаки, в засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 ствердила, що не заперечує проти спілкування батька з дитиною, однак дитина є ще досить малою, тому необхідна її присутність при цих побаченнях, оскільки дитина дуже прив'язана до матері.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 цієї Конвенції визначено право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний. Який може стосуватися як самого існування права. Так і сфери його дії (справа Алан Якобсон проти Швеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (Ульянов проти України).

З огляду на вищеназвану судову практику ЄСПЛ та конкретну справу, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у задоволенні позову щодо необмеженого спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку і наведені мотиви такої відмови є правильними.

З матеріалів справи вбачається, що висновок органу опіки та піклування Богородчанської РДА щодо визначення способів участі у вихованні позивача з малолітньою дитиною від 06.12.2018 року (а.с. 159-161) є лише одним із доказів у даній справі, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

Суд першої інстанції прийшов до правильного переконання, що батько має право участі у вихованні малолітньої дочки та спілкуванні з нею, що відповідає конституційним засадам рівності прав і обов'язків жінки і чоловіка. Тому позивачу судом визначено відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини конкретні дні та час спілкування з дитиною з урахуванням віку малолітньої дитини, її прив'язаності до матері, перебування у відповідача на утриманні старшої неповнолітньої хворої дитини. З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду і визнає його правильним.

Крім того, судом першої інстанції обгрунтовано відхилено позовні вимоги щодо спільного відпочинку позивача з дочкою під час його відпустки, побачення у разі, якщо святкові дні припадають з визначеним днем, оскільки у випадку співпадіння таких днів з вихідними днями, позивачу надається можливість побачень, відпочинку та спілкування з дитиною кожного тижня у вихідний день.

Судом встановлено відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо забирання дочки позивачем з дому до школи через безпідставність та передчасність таких вимог, оскільки дитині на час вирішення спору минуло два роки.

Необґрунтованим визнано позов щодо можливості відвідування дитиною місця проживання батьків позивача (діда та баби) в селі Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області. Судом вирішувалися позовні вимоги щодо визначеного кола осіб, якими є сторони у даній справі, а дід та баба не є такими сторонами і щодо них судом не може вирішуватися питання щодо їх участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський