ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року

м.Суми

Справа №583/2907/17

Номер провадження 22-ц/816/1302/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостик С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року в складі судді Ільченко В.М., ухваленого у м. Охтирка, повний текст якого складений 04 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, який в подальшому уточнила, про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та стягнення моральної (немайнової) шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 04 листопада 2011 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4. 14 червня 2013 року відповідач її побив, заподіявши тілесні ушкодження, у зв'язку з чим 24 червня 2013 року її було госпіталізовано до неврологічного відділення Охтирської ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ, забій правої половини обличчя, потиличної ділянки справа, багаточисельні садна та підшкірні гематоми кінцівок і тулуба, забій грудної клітини передньої грудної стінки, струс головного мозку, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні до 03 липня 2013 року. При цьому, позивач уточнила, що не наполягала на кримінальному переслідуванні відповідача через їх домовленість про те, що він, у свою чергу, зобов'язався сплачувати їй кошти на лікування внаслідок заподіяних ним тілесних ушкоджень у розмірі 500 грн щомісячно протягом трьох років, про що склав розписку від 14 липня 2013 року.

Ураховуючи, що відповідач у добровільному порядку шкоду не відшкодував, позивач, зменшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з нього на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 565 грн 80 коп.

Крім того, внаслідок побиття відповідачем, як вказала позивач, вона перенесла фізичний біль, внутрішні переживання, неприємні хвилювання та відчуття, так як була позбавлена можливості вести звичайний спосіб життя, спілкуватися з рідними, у зв'язку з чим їй була заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінила у 50000 грн та яку просила стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що помилковими є висновки суду першої інстанції про суперечливість показів свідків щодо часу заподіяння їй відповідачем тілесних ушкоджень, з огляду на значний проміжок часу, що сплив після вказаної події, яка сталася у червні 2013 року. Натомість, суд не встановив послідовність вказаних обставин, проігнорувавши покази й інших свідків, які лікували позивача та надавали їй медичну допомогу і надали чіткі пояснення щодо того, що її дійсно побив відповідач, який на той час був її чоловіком. Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки довідці КЗ «Охтирська ЦРЛ» про виклик нею 14 червня 2013 року о 10 годині 54 хв. бригади швидкої медичної допомоги та повторно 24 червня 2013 року о 07 годині 12 хв., так як вказана інформація, на її думку, не суперечить інформації КЗ СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про закінчення строку зберігання первинної документації та неможливість надання такої інформації, так як це різні медичні установи. Крім того, позивач зауважила, що в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події УМВС України у Сумській області за № 2592 від 24 червня 2013 року є запис про те, що 25 червня 2013 року до Охтирського МВ надійшло повідомлення з санпропускника Охтирської ЦРЛ про те, що за допомогою звернулася позивач, яка повідомила про завдання їй тілесних ушкоджень колишнім чоловіком. При цьому, позивач не заперечила той факт, що відмовилась надавати будь-які пояснення та звернулась із заявою про припинення перевірки за даним фактом, що було обумовлено проханням з боку матері відповідача та самого відповідача не притягувати його до кримінальної відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому, на думку відповідача, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність заподіяння позивачу тілесних ушкоджень діями саме відповідача за вказаних нею обставин у зв'язку з тим, що покази свідків щодо часу нанесення тілесних ушкоджень є суперечливими, а інформація, що міститься в медичній документації, суперечить показам свідків. Крім того, він зауважив, що розписка від 14 липня 2013 року, відповідно до якої він ніби то зобов'язався виплачувати позивачу 500 грн щомісяця протягом трьох років внаслідок нанесення «тяжких тілесних ушкоджень середньої тяжкості» складена за допомогою технічного засобу та не містить чіткого підпису. Натомість, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу категорично заперечив факт складання ним будь-яких розписок про зобов'язання сплатити позивачу грошові кошти.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 04 листопада 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 (а.с. 9, 10).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 13).

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, які, як зазначено, підлягають індексації, починаючи стягнення з 16 липня 2013 року до досягнення ним повноліття (а.с. 14).

Відповідно до довідки Комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня» від 23 листопада 2018 року за № 4844/у 14 червня 2013 року та 24 червня 2013 року позивач ОСОБА_1 зверталася до СШМД КЗ «Охтирська ЦРЛ» за медичною допомогою, що підтверджено відповідними записами в журналі «Виклику ШМД». Зокрема, 14 червня 2013 року о 10 годині 54 хв. відбувся виклик бригади швидкої медичної допомоги з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні синці та садна обличчя, тулуба, кінцівок, рвана рана нижньої губи. Від госпіталізації відмовилась за сімейними обставинами. 24 червня 2013 року був виклик о 07 годині 12 хв., госпіталізована з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні синці (фіолетового кольору) та садна обличчя, тулуба, кінцівок, рвана рана нижньої губи (а.с. 222).

У той же час, як повідомив Комунальний заклад Сумської обласної ради «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» у відповіді на запит суду від 28 листопада 2018 року за № 01-2-18/339/7 щодо надання інформації про виклик бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, строки зберігання первинної медичної документації, якою фіксується факт виїзду бригади сплили, тому неможливо надати вказану інформацію (а.с. 225).

З епікризу КЗ «Охтирська центральна районна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 з 24 червня 2013 року по 03 липня 2013 року перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні Охтирської ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ 14 червня 2013 року; струс головного мозку; забій правої половини обличчя, потиличної ділянки справа; множинні підшкірні гематоми кінцівок і тулуба, забій грудної клітини, передньої грудної стінки (а.с. 11).

Згідно з даними матеріалів перевірки, зареєстрованих в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події УМВС України у Сумській області від 24 червня 2013 року за № 2592, 25 червня 2013 року до Охтирського МВ надійшло повідомлення з санпропускника Охтирської ЦРЛ про те, що за допомогою звернулася ОСОБА_1, мешканка с. Пологи, Охтирського району, яка повідомила про те, що колишній чоловік завдав їй тілесних ушкоджень.

Під час проведення перевірки по даному факту ОСОБА_1 відмовилася надавати будь-які пояснення згідно ст. 63 Конституції України та звернулася із заявою про припинення перевірки за даним фактом, вказавши, що будь-яких претензій вона не має.

Як повідомила Охтирська місцева прокуратура у листі від 28 грудня 2017 року за № 92-7773вих17, ОСОБА_1 із заявою про порушення кримінального провадження по факту побиття ОСОБА_2 до Охтирської місцевої прокуратури не зверталася (а.с. 53).

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов'язано відповідальну особу СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві ОСОБА_1 від 13 березня 2018 року за фактом побиття та нанесення їй тілесних ушкоджень, що мало місце 14 червня 2013 року в с. Пологи, Охтирського району, зареєстрованій в ЖЄО за № 2065 від 20 березня 2018 року (а.с. 189).

15 квітня 2018 року за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 190).

Постановою слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 21 квітня 2018 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 15 квітня 2018 року у зв'язку з встановленням відсутності в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 192).

Однак, ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2018 року вказану постанову слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 21 квітня 2018 року про закриття кримінального провадження було скасовано (а.с. 195).

Відповідно до висновку експерта від 03 квітня 2018 року за № 97 за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень у неї не виявлено. В неврологічному відділенні Охтирської ЦРЛ ОСОБА_1 був встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, підшкірні гематоми правої половини обличчя, завушної ділянки, грудної клітини, тулубу. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Давність нанесення ушкоджень встановити неможливо, так як в історії хвороби не вказано колір синців. Указані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. На момент 21 лютого 2018 року ОСОБА_1 встановлений діагноз: наслідки закритої черепно-мозкової травми з органічною неврологічною симптоматикою і астено-неврологічним синдромом. Даний діагноз знаходиться у прямому причинному зв'язку з отриманою раніше черепно-мозковою травмою (а.с. 133-134).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заподіяння позивачу тілесних ушкоджень діями саме відповідача за вказаних нею обставин.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 27 Конституції України передбачено, що кожен має право захищати своє життя і здоров'я, життя і здоров'я інших людей від протиправних посягань.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вимогами частини 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як передбачено частиною 1 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Виходячи з роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наданому у пункті 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Крім того, згідно з роз'ясненнями, наданими у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довела належними і допустимими доказами, що саме внаслідок протиправних винних дій з боку відповідача їй була заподіяна майнова та моральна шкода.

Зокрема, покази допитаних під час розгляду даної справи судом першої інстанції свідків, які ґрунтувались на повідомленнях самої позивачки, містять протиріччя щодо дати та часу заподіяння їй тілесних ушкоджень та суперечать наявній в матеріалах справи медичній документації щодо виклику позивачем бригади швидкої допомоги. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обставини побиття позивача її колишнім чоловіком, відповідачем по справі, які зафіксовані як в медичній документації, так і в повідомленні з санпропускника до Охтирського МВ, вказані також зі слів самої позивачки, яка в подальшому відмовилась надавати будь-які пояснення та звернулася із заявою про припинення перевірки за даним фактом, вказавши, що будь-яких претензій вона до відповідача не має.

Посилання позивача на факт написання відповідачем розписки про обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду у вигляді щомісячних платежів у розмірі 500 грн, у зв'язку з чим, як стверджує в апеляційній скарзі позивач, вона не наполягала на кримінальному переслідуванні її колишнього чоловіка, не може бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, ураховуючи обставини того, що текст вказаної розписки надрукований печатними літерами за допомогою комп'ютерної техніки, а з наданої позивачем копії розписки неможливо ідентифікувати підпис відповідача через низьку якість цієї копії. Відтак, ураховуючи, що позивач не надала для огляду в судовому засіданні оригінал вказаної розписки, тому колегія суддів дійшла висновку про неналежність цього доказу.

Разом з тим, відповідач як під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, так і у відзиві на апеляційну скаргу позивача категорично заперечив як факт побиття позивачки та, відповідно, заподіяння їй тілесних ушкоджень, так і факт написання ним розписки про зобов'язання відшкодувати шкоду позивачу.

Та обставина, що ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2018 року скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, на думку колегії суддів, не може слугувати достатнім доказом для доведення факту заподіяння шкоди здоров'ю позивача саме відповідачем, з огляду на те, що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань внесені відомості лише щодо факту вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, однак не вказана особа підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та не доведено в установленому законом порядку її вину.

Крім того, на думку колегії суддів, позивачем не доведено належними і допустимими доказами розмір заподіяної їй майнової шкоди, оскільки з наданого стороною позивача переліку лікарських препаратів, придбаних пацієнтом за власний рахунок неможливо встановити ким, коли та з якою метою були придбані вказані медичні препарати. При цьому, колегія суддів зауважує, що хоча вказана довідка і містить печатку КП «ЛКЦ» № 3, однак у цій довідці відсутня інформація про те, якою посадовою особою вона підписана та не вказано дати її складання (а.с. 58). Також, колегія суддів вважає, що оскільки вказана довідка не відповідає вимогам, які встановлені для розрахункових документів, тому вона не може підтверджувати факт придбання позивачем вказаних лікарських засобів, отже, є неналежним доказом.

Колегія суддів погоджується також з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної (немайнової) шкоди у зв'язку з недоведеністю належними і допустимими доказами фактів наявності протиправності дій відповідача, як заподіювача такої шкоди, та наявності причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача, як її заподіювача.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко