Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/743/19

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судових засідань - Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач по справі є її дочкою, яка зареєстрована в будинку, але з 2012 року фактично у вказаному будинку не проживає. Посилаючись на вимоги ст. ст. 405-406 ЦК України, просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що її дочка та відповідач по справі останній раз приїздила до неї у 2012 році на поховання батька. Після цього дочка не приїздила та з 2012 року у будинку не проживає.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належними чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про розгляд справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2013 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2013 року, 27 травня 2013 року до вказаного реєстру внесено запис про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно копії домової книги житлового будинку проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована у будинку по АДРЕСА_1 з 28.08.2012 року.

Відповідно до акту фактичного проживання в житловому приміщенні від 16 квітня 2019 року, складеного комісією у складі Поліщука В.М. - заступника селищного голови, ОСОБА_3 - інспектора житлового фонду, ОСОБА_4 - члена житлово-побутової комісії за свідченнями квартиронаймачів сусідніх будинків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , 1977 року народження не проживає з 2011 року хоча фактично зареєстрована у будинку.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили, що відповідач є донькою позивача. Вони проживають по сусідству з ОСОБА_1 та їм відомо, що ОСОБА_2 останній раз була у будинку матері у 2012 році на похованні батька. Після цього до матері не приїздила та у вказаному будинку не проживає.

Таким чином, судом визнається, що реєстрація відповідача у належному позивачу будинку, створює для неї перешкоди у вільному користування та розпорядженні своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 , яка є дочкою позивача не проживає у спірному приміщенні з моменту реєстрації в ньому, що підтверджується актом обстеження від 16.04.2019 року.

Відповідно до правових позицій висловлених судовою колегію в цивільних справах Верховного суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році, при вирішенні спорів, пов`язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм глави 6 розділу ІІІ ЖК про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду.

Слід зауважити, що норми глави 2 цього розділу ЖК щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду застосовуються до житлових відносин у приватному житловому фонді, у випадках, коли у главі 6 ЖК є посилання на них або коли схожі житлові правовідносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у спірному приміщенні з 2012 року, що підтверджується поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, актом від 176.04.2019 року та поясненнями свідків наданими в судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач з 2012 року в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користуються більше визначеного законодавством строку, а її реєстрація у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу у реалізації права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280-281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Чаплинський районний суд Херсонської області.

Суддя: І.О. Пилипенко