ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/15119/18

Провадження № 22-ц/818/1667/19

01 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Червонозаводський районний суду м. Харкова, Державна казначейська служба України,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року (суддя Сугачова О.О.)

по справі за позовом ОСОБА_1 до Червонозаводського районного суду м. Харкова, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої незаконними рішеннями та протиправною діяльністю посадових (службових) осіб Червонозаводського районного суду м. Харкова,-

встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Червонозаводського районного суду м. Харкова, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої незаконними рішеннями та протиправною діяльністю посадових (службових) осіб Червонозаводського районного суду м. Харкова.

В обґрунтування позову зазначила, що 17.10.2018 року вона отримала на поштовому відділенні повістку про виклик її, як заявника, на 14-00 10.10.2018 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

З'ясувалось, що повістка про виклик позивача до суду в кримінальному провадженні за справою №646/6608/18 створена посадовими (службовими) особами відповідача із навмисним використанням мови ідиш. Зазначений факт, на думку позивача, свідчить про те, що посадова (службова) особа відповідача має на своєму комп'ютері встановлену розкладку на мові ідиш, може використовувати для спілкування з певними особами у робочий час. В зв'язку із тим, що дві літери на мові ідиш, які знаходяться після номеру провадження, що привертає увагу будь-якої людини, яка дивиться на написане, це принижує честь і гідність громадянина України, зокрема її честь і гідність, честь і гідність держави Україна, адже зазначений документ має бути використаний для ухвалення судового рішення іменем України. В зв'язку із викладеним, оскільки посадові особи відповідача спричиняють позивачці шкоду, ОСОБА_1 просила суд за протиправну діяльність посадових (службових) осіб Червонозаводського районного суду м. Харкова, які перешкоджають їй здійснювати захист своїх прав та інтересів, обмежують її права на безпеку, інформацію, справедливий суд, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку на її користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн.

Справу розглянуто за відсутності сторін в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 14.12.2018 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що використання в офіційних документах суду мови ідиш принижує її честь та гідність, як громадянина України та спричиняє їй моральну шкоду.

Правом на надання відзиву відповідачі не скористалися.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки посадових (службових) осіб Червонозаводського районного суду м. Харкова під час виготовлення та направлення на адресу позивача судової повістки, які б знаходилися у причинно-наслідковому зв'язку з негативним наслідками для позивача. Також в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази які б беззаперечно свідчили про настання будь-яких негативних для позивача наслідків дій (бездіяльності) посадових осіб Червонозаводського районного суду м. Харкова, як відсутнє і обґрунтування суми шкоди, заявленої до стягнення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що позивач зверталась до Червонозаводського районного суду м. Харкова зі скаргою на невнесення відомостей до ЄРДР за заявою від 14.09.2018 року.

З наданої позивачем копії повістки про виклик до суду вбачається, що вказана повістка сформована за допомогою автоматизованої системи документообігу суду, про що свідчить як сама форма повістки, так і наявність штрих-кодового ідентифікатора в правому нижньому куті.

При цьому дійсно, номер провадження, за яким видано вказану судову повістку відображено із певними помилками: не вірно відображено індекс справи, що розглядається, крім того, в номері провадження наявні певні символи, які не відносяться до використовуваних при позначенні номерів судових проваджень літер або цифр.

У відповідності до п.16.3.Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України 17.12.2013 року № 173 повідомлення про виклик до суду надсилаються поштою, електронною поштою, факсом, телеграфом, телефонограмою, смс-повідомленням у вигляді судової повістки, зміст якої повинен відповідати вимогам, встановленим КПК.

Згідно з ст.137 КПК України у повістці про виклик повинно бути зазначено:

1) прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснює виклик;

2) найменування та адреса суду або іншої установи, до якої здійснюється виклик, номер телефону чи інших засобів зв'язку;

3) ім'я (найменування) особи, яка викликається, та її адреса;

4) найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється виклик;

5) процесуальний статус, в якому перебуває викликана особа;

6) час, день, місяць, рік і місце прибуття викликаної особи;

7) процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа;

8) наслідки неприбуття особи за викликом із зазначенням тексту відповідних положень закону, в тому числі можливість застосування приводу, та здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження;

9) передбачені цим Кодексом поважні причини, через які особа може не з'явитися на виклик, та нагадування про обов'язок заздалегідь повідомити про неможливість з'явлення;

10) підпис слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснив виклик.

Таким чином судова повістка містить всі вказані реквізити.

Проте, номер провадження зазначено з помилками, із застосування незрозумілих символів.

Даних про те, що з цього приводу проводилась службова перевірка, не надано.

При цьому копія повістки, надана суду, належним чином не посвідчена, оригінал повістки в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього ( досудового ) слідства, прокуратури або суду, визначені частиною першою статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких визначений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, за змістом якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами ( статті 1173, 1174 цього кодексу ).

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» №4від 31.03.1995 року обов'язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Як роз'яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими не правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тобто позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Однак позивачем не доведено ані наявності незаконних рішень, дій чи бездіяльності посадової або службової особи Червонозаводського районного суду міста Харкова, ані заподіяння їй моральних страждань, ані причинного зв'язку між діями (бездіяльністю ) заподіювача шкоди та самою завданою шкодою. Тому за умов недоведеності всіх складових для виникнення зобов'язання з відшкодування моральної шкоди, підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а лише зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко