Провадження № 2/127/4765/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до умов Кредитного договору б/н від 24.04.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 09.10.2018 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 14389,86 грн., з яких: 3550,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9678,18 грн. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 661,42 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 14 389,86 грн. за Кредитним договором №б/н від 24.04.2012 року та судовий збір в розмірі 1762,00грн.

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2018 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз'ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24.04.2012 року відповідачем ОСОБА_1 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, ОСОБА_1 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивачем вказано, що Анкета-заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг становить укладений Договір про надання банківських послуг.

Як слідує з Анкети-заяви, то в ній зазначені: особисті дані відповідача ОСОБА_1, його дата народження, серію та номер паспорта; ідентифікаційний номер; місце проживання; телефони; також зазначено, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанка та бажає оформити на своє імя дебетову особисту картку та ощадну (депозит) картку.

Саме на вказаний доказ оформлення кредитних відносин посилається позивач при зверненні до суду із цим позовом.

Між тим, з вказаної заяви не вбачається, що відповідач виявляв бажання отримати платіжну кредитну картку, а також не узгоджував бажаного кредитного ліміту.

Згідно п. 2.1.1.2. Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказаної в заяві.

Позивач додав також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», проте зазначений Витяг не є підтвердженням укладеного договору № б/н від 24.04.2012 року та його умов, оскільки відповідачем у розділі «Виявляю бажання оформити на своє ім'я» зазначено «Ощадна (депозит)» та «дебетова особиста картка», а не кредитні.

Окрім того, в наданих позивачем виписках за період з 24.04.2012 року по 09.10.2018 року містяться дані про п'ять різних платіжних карткок, операції по яких розпочалися проводитись з різного періоду (перші платежі проведені в грудні 2013 року) (а.с.45-53). При цьому з даної виписки не можна однозначно встановити, що даний картковий рахунок відкритий саме на відповідача ( а не на особу з тотожними даними) та відповідно до умов договору б/н від 24.04.2012 року, зважаючи, що ОСОБА_1 при укладенні договору не виявив бажання отримати кредитну картку.

Крім того, з даних виписки по рахунку, враховуючи різні умови нарахування процентів, слідує, що особа, на яку відкритий картковий рахунок, користувалася різними типами кредитних карток.

Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження факту оформлення кредитних правовідносин та отримання відповідачем ОСОБА_1кредиту саме на підставі договору б/н від 24.04.2012 року, оскільки за наданою позивачем ксерокопією заяви позичальника слідує, що метою отримання таких послуг було не отримання кредиту, а отримання дебетової особистої картки, що й зафіксовано в тексті цього бланку, а виписка по рахунку не вказує саме на цей договір та особу відповідача, в зв'язку із чим суд приходить до висновку, що факт отримання відповідачем коштів в кредит на підставі договору б/н від 24.04.2012 року в установленому порядку доведений не був, тому у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.628, 638, 639 ЦК України, ст. ст. 13, 77-79, 81, 141, 178, 258- 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задовленні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, )

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя: