справа №431/1625/17
провадження №2/431/8/19
У Х В А Л А

01 квітня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Дубініній О.О.

за участі позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Старобільську Луганської області у залі судових засідань у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи Шпотинська сільська рада Старобільського району Луганської області, секретар Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Старобільського районного суду знаходиться вказана цивільна справа.

У судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 заявлено клопотання про призначення у справі додаткової комісійної експертизи, на вирішення якої поставити питання чи міг фізичний стан ОСОБА_6 призвести до порушення почерку та підпису, що унеможливлює його ідентифікацію з наданими зразками почерку та підпису. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до показань свідків та наданої медичної документації ОСОБА_6 у 2015р. перенесла мікроінсульт судин головного мозку, що призвело до часткової паралізації кінцівок, безпосередньо перед посвідченням оспорюваного правочину ОСОБА_6 була фізично виснажена, що могло спричинити порушення почерку, і встановлення даного факту потребує спеціальних знань у галузі почеркознавства.

Вислухавши думку позивачки, її представника, третьої особи та представника третьої особи, суд приходить до наступного:

З досліджених у судовому засіданні журналів виклику додому та обліку процедур Шпотинського фельдшерського пункту вбачається, що 18.11.14р. ОСОБА_6 призначалось лікування та 06.06.14р., 04.07.14р., 17.11.14р., 18.11.14р., 19.11.14р., 20.11.14р., 22.11.14р. здійснювались виходи медичного працівника додому до ОСОБА_6

Згідно висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 14.12.2018р., дослідженого у судовому засіданні, рукописні записи «З моїх слів ОСОБА_6, мною прочитано та власноручно підписано», «Байрачна» в заповіті від 18.07.2016, складеному від імені ОСОБА_6, посвідченому секретарем Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області ОСОБА_4, зареєстрованому в реєстрі за №13 виконані не ОСОБА_6, а іншою особою.

Для проведення комісійної судово-почеркознавчої експертизи у розпорядження експертів надавались зразки почерку та підпису ОСОБА_6 виконані за період з 1997р. до 2016р., у т.ч. у заповіті від 21.11.14р. та заповіті від 02.06.2016р., про що зазначено у вступній частині висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 14.12.2018р. У дослідницькій частині вказаного висновку зазначено, що виявлені розбіжні загальні та окремі ознаки стійкі, суттєві, виходять за межі варіантів ознак почерку ОСОБА_6 та достатні для категоричного висновку про те, що досліджувані рукописні записи виконані не ОСОБА_6, а іншою особою.

Враховуючи, що в розпорядження експертів надавались зразки почерку і підпису ОСОБА_6, виконані як до її лікування, так і після нього, та приймаючи до уваги, що комісія експертів при складенні висновку від 14.12.2018р. дійшла до категоричного висновку про те, що досліджувані записи виконані не ОСОБА_6 а іншою особою, у звязку з чим у суду відсутні підстави для визнання висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 14.12.2018р. неповним або неясним, а тому суд вважає відсутніми підстави, визначені ч.1 ст.113 ЦПК України, для призначення у справі додаткової комісійної почеркознавчої експертизи.

У звязку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити як у необґрунтованому.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.113 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про призначення додаткової комісійної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Кудрявцев