Дата документу 08.01.2019 Справа № 310/861/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/707/19 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко А.І.
Є.У.№ 310/861/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на утримання майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь ? понесених ним витрат на утримання квартири АДРЕСА_1, яка належить сторонам у рівних частках. В обґрунтування позову зазначав, що постійно проживає у вказаній квартири, іншого житла не має. Комунальні послуги повністю сплачуються за його рахунок, поточні ремонти він також виконує за власні кошти. Відповідачка в квартирі постійно не проживає, іноді за потреби приходить, оскільки має власну двокімнатну квартиру, де постійно й мешкає на сьогоднішній день. Комунальні послуги не оплачує, мотивуючи тим, що вона в квартирі постійно не проживає. За період з 01.07.2014 року по 30.11.2016 року ним було сплачено до ОСББ «Молодіжний» внески в сумі 3 433,00 грн. За надані послуги ПАТ по Газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» сплачено 1 201,21 грн. та за газовий лічильник 684,00 грн. За період з 01.08.2013 року по 01.09.2015 року сплата за послуги по централізованому опаленню склала 5819,15 грн., за встановлення домофону в квартирі - 150,00 грн., заміна крану одинарного та шлангу - 225, 00 грн., витрати на пломбування та повірку лічильника води - 112,22 грн. Загальна сума витрат, пов'язаних у утриманням квартири, склала 11624,58 грн., ? їх частки становить відповідно 5 812,29 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частину коштів, пов'язаних з витратами на утримання квартири АДРЕСА_1, в розмірі 5812,29 грн.; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони є співвласниками квартири і відповідно до закону зобов'язанні утримувати квартиру, сплачувати комунальні послуги. Позивач довів належними доказами, що у зв'язку із оплатою ним комунальних послуг замість відповідача, в останньої виник борг, який вона зобов'язана погасити.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і провадження у справі закрити. В обґрунтування доводів про незаконності судового рішення зазначає, що вона не проживає у квартирі, оскільки позивач перешкоджає їй у користуванні власністю, а тому у неї відсутні обов'язки зі сплати комунальних послуг з утримання житла.

Копію апеляційної скарги і копію ухвали про відкриття апеляційного провадження позивач отримав 22 грудня 2018 року, відзив на апеляційну скаргу у визначені апеляційним судом строки не надав.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням викладеного у разі, якщо колегія суддів не постановила ухвалу про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, не повідомила учасників справи про дату судового засідання, то розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суду дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними братом і сестрою і їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, яку вони успадкували після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.10).

Витрати з утримання квартири, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, за період з 01.09.2013р. по 30.11.2016р. склали 11624,58 грн., на підтвердження чого позивачем надано довідку ОСББ «Молодіжний» №61 від 08.12.2016 року, акти приймання-здачі робіт від 17.12.2014 року, 25.12.2014 року, 15.01.2015 року, фіскальний чек на придбання газового лічильника від 18.11.2014 року, довідку ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж від 21.10.2016 року, товарний чек від 27.09.2016 року та фіскальний чек від 22.09.2016 року.

Розрахунок боргу, обґрунтований належним чином, відповідачем не спростовано.

Відповідач не оспорювала у суді першої інстанції тієї обставини, що ніяких витрат на утримання своєї частки у квартирі вона не несе.

Відповідно до частини першої статті 322 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення оспорюваних відносин, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов'язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги ? регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками оспорюваної квартири і відповідно до закону зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У зв'язку з цим, установивши, що відповідач самоусунувся від тягаря утримання майна, суд обґрунтовано стягнули з нього ? частку понесених позивачем витрат на утримання квартири, виходячи з часток співвласників у праві спільної часткової власності до виділу частки в натурі.

Доводи апеляційної скарги про те, що обов'язок з утримання квартири покладається лише на позивача, який постійно проживає в квартирі, є наслідком неправильного тлумачення ОСОБА_4 положень закону, оскільки статті 322, 360 ЦК України та стаття 151 ЖК України, які регулюють спірні правовідносини, не пов'язують виникнення в особи зобов'язання брати участь у витратах на управління спільним майном з будь-якими обставинами, як-то проживання чи не проживання співвласника у будинку.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦП К України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст.268,374,375,382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бердянскього міськрайонного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року по цій справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: