Ухвала

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 463/6115/15-ц

провадження № 61-5965ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Навколо базару», Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», Львівського комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» про визнання договору недійсним, зобов'язання до вчинення дій та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 205 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір від 01 липня 2008 року № 513010 про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником цих послуг - Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» (далі - ЛМКП «Львівводоканал») та виконавцем послуг Львівським комунальним підприємством «Навколо базару» (далі - ЛКП «Навколо базару»), зобов'язати ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» відновити водопостачання та водовідведення у квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» виконати вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укласти договір з нею відповідно до закону та стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що 03 квітня 2015 року Львівським комунальним підприємством «Аварійна служба Франківського району» (далі - ЛКП «Аварійна служба Франківського району») встановлено факт руйнації системи водопостачання та водовідведення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2, що спричинило нагальну необхідність проведення робіт з відключення від водопостачання квартири № 27 вказаного будинку, співвласником якої вона є. Відключаючи квартиру від системи водопостачання будинку, ЛКП «Аварійна служба Франківського району» посилалася на умови договору від 01 липня 2008 року № 513010, укладеного між ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару», яким здійснюється обслуговування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2. ЛКП «Аварійна служба Франківського району» встановлено факт руйнації системи водопостачання у її квартирі. Вказаний будинок передано на баланс ЛКП «Навколо базару». Згідно з пунктом 2.2 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 28 вересня 2012 року № 664 визнано необхідним переукладення угод з виробниками житлово-комунальних послуг з огляду на територіальну зміну об'єктів, обслуговування яких здійснюється ЛКП. Однак ЛМКП «Львівводаканал» та ЛКП «Навколо базару» новий договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником та виконавцем цих послуг не укладено, що стало причиною неналежного виконання послуг з водопостачання та водовідведення їх виробником ЛМКП «Львівводоканал», відсутності контролю виробника за їх наданням. Протиправними діями відповідачів їй завдано моральної шкоди.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 12 квітня 2018 року позов задоволено частково. Зобов'язано ЛКП «Навколо базару» відновити водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1 Зобов'язано ЛМКП «Львівводоканал» укласти договір про водопостачання та водовідведення вказаної квартири з ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Стягнуто з ЛКП «Навколо базару» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. Стягнуто з ЛКП «Аварійна служба Франківського району» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ЛКП «Навколо базару» на користь держави судові витрати в розмірі 1 280 грн. Стягнуто з ЛМКП «Львівводоканал» на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн. Стягнуто з ЛКП «Аварійна служба Франківського району» на користь держави судові витрати в розмірі 1 280 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ЛКП «Навколо базару» задоволено частково, апеляційну скаргу ЛКП «Аварійна служба Франківського району» задоволено. Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 12 квітня 2018 року в частині зобов'язання укласти договір про водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_1, відшкодування моральної шкоди з ЛКП «Навколо базару» та ЛКП «Аварійна служба Франківського району», а також стягнення судового збору скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано укладеним договір між ЛМКП «Львівводоканал» та ОСОБА_1 про водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1 на умовах типового договору приєднання про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення мешканцям багатоквартирних будинків. В задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін. Стягнуто ЛКП «Навколо базару» в дохід держави 640 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Компенсовано ЛКП «Навколо базару» за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, частину судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн. Компенсовано ЛКП «Аварійна служба Франківського району» за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 1 920 грн.

19 березня 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом спору у даній справі є відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Тобто в указаній частині справа № 463/6115/15 є малозначною в силу вимог закону.

Також предметом позову в цій справі є вимоги про визнання недійсним договору від 01 липня 2008 року № 513010 про надання послуг з водопостачання та водовідведення між виробником цих послуг ЛМКП «Львівводоканал» та виконавцем ЛКП «Навколо базару», зобов'язання ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» відновити водопостачання та водовідведення квартири АДРЕСА_1, зобов'язання ЛМКП «Львівводоканал» та ЛКП «Навколо базару» виконати вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укласти договір з ОСОБА_1 відповідно до закону.

Справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Верховним Судом також взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Навколо базару», Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», Львівського комунального підприємства «Аварійна служба Франківського району» про визнання договору недійсним, зобов'язання до вчинення дій та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук