Справа № 755/305/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Краснововї І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівни, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд,-

учасники справи: позивач ОСОБА_1

представники позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4;

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівни, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2808, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 03.04.2017 року щодо стягнення 24 395 гривні 51 копійки з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що заборгованість по кредитному договору є спірною, в свою чергу вона не отримував від відповідача листа-вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Також, у відповідача пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, неустойки (штрафу, пені), процентів та інших платежів, а тому нотаріус не мав права вчиняти зазначений виконавчий напис, оскільки не перевірив безспірність розміру заборгованості. Вважає, що виконавчий напис № 2808, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 03.04.2017 року, було вчинено з порушенням вимог ст..ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій № 296/5.

Позивач та Представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав позовної заяви, відповіді на відзив на позовну заяву та додаткових письмових пояснень до позову, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у змісті відзиву на позовну заяву.

Третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмові пояснення на позовну заяву з прохання слухати справу за її відсутності та винести законне і справедливе рішення.

Представник третьої особи Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини поважності неявки до суду не повідомив.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк Приватбанк» був укладений кредитний договір б/н від 16.08.2014 року, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання сторін по даному договору припиняються з моменту належного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та умов закону.

Як вбачається з матеріалів справи, що 03.04.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, було вчинено виконавчий напис № 2808 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Кредитним договором № б/н від 16.08.2014 року в розмірі 21 395,51 грн., за строк два роки шість місяців дванадцять днів, з 16.08.2014 року по 28.02.2017 року.

Крім того, стягнуто витрати пов'язанні із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3 000,00 грн.

На примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, Дніпровським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Кредитним договором № б/н від 16.08.2014 року в розмірі 24 395,51 грн.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При цьому, безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість судового спору між сторонами з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Так, у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 2 «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні», зазначається, що виконавчий напис на договорі іпотеки/застави може бути вчинений лише у випадку, коли вимоги кредитора є безспірними і з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору минуло не більше трьох років (строк позовної давності). При цьому сам факт подання нотаріусу заперечень боржника чи іпотеко/заставодавця щодо зобов'язання, забезпеченого іпотекою/заставою, а також наявність судової справи про стягнення кредитної заборгованості свідчить про наявність спору між кредитором/заставодержателем і заставодавцем. У зв'язку з цим вчинення нотаріусом виконавчого напису може слугувати підставою для його оскарження.

Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. Однак, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна не перевірила безспірність вимог банку та чи мало місце часткове погашення боргу позичальником, чим порушив ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Виходячи із положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Крім того, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172.

Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями (п. 2 Переліку).

Саме цю норму застосував приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв'язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття», а тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається та встановлено в ході судового засідання, що нотаріус не перевірив додержання строків на звернення про вчинення виконавчого напису за окремими платежами та пенею, не з'ясував , коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, не надав цим обставинам відповідної оцінки, не дотримався строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, та не встановив, чи підтверджують надані банком документи безспірність боргу.

Крім того, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що відповідачем, як кредитором, було подано до третьої особи (нотаріуса) в обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором розрахунок заборгованості, здійснений безпосередньо посадовою особою відповідача за період часу з 16 серпня 2014 р. по 28 лютого 2017 р.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що третьою особою (нотаріусом) при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а також не перевірено дотримання кредитором вимог про надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушень за договором.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівни, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не були надані третій особі (нотаріусу) докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На виконання вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02 вересня 1993 року, Главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012р. № 296/5, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівни, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М. 03 квітня 2017 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.08.2014 року, зареєстрований в реєстрі № 2808 таким, що не підлягає виконаню.

Стягнути з Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. витрат пов»язаних з оплатою судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 березня 2019 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1: ІПН НОМЕР_1, адреса проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: АТ КБ «ПриватБанк» , місце знаходження: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Треті особи :

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І. М., адреса знаходження: м.Дніпро, вул.Центральна, буд.6/9;

Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві, адреса знаходження: м.Київ, вул. Краківська, буд.20.

Суддя,