РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Рiвненський мiський суд

в особi суддi ОСОБА_1,

при секретарі - Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному справу № 569/23970/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на своє утримання у розмірі 1000 гривень щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є пенсіонером за віком, та потребує матеріальної допомоги, яку їй може та зобовязаний надати її син відповідач ОСОБА_3

Позивач подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити ьез її участі, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали і у задоволенні позову просять суд відмовити.

На заперечення позовних вимог посилаються на те, що позивач, враховуючи розмір отримуваної нею пенсії, не є особою, яка потребує матеріальної допомоги.

Ухвалою суду від 04 січня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11 годину 30 хвилин 22 лютого 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач батьківських прав щодо відповідача позбавлена не була.

На теперішній час позивач ОСОБА_2 є пенсіонером по віку, у звязку з чим потребує постійного стороннього догляду.

ОСОБА_2 отримує пенсію, розмір якої суду не повідомила.

Відповідно до вимог частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

За положенням частини першої статті 202 СК України право на утримання (аліменти) мають батьки, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

За визначенням, наведеним у частині третій статті 75 СК України, непрацездатною вважається та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій статті 75 СК України.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі мінімального споживчого бюджету.

Позивач не додала до позовної заяви довідки про розмір щомісячної пенсії яку вона отримує.

Потреба матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у звязку з відсутністю пенсій (допомоги) чи їх низького розміру, а також у звязку із відсутністю у них інших джерел існування.

ОСОБА_2 не надано жодних доказів, які б свідчили про те що розмір отримуваної нею пенсії є значно нижчий за розмір її щомісячних витрат.

Виходячи зі змісту статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мінімальний розмір пенсії забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому ОСОБА_2 не можна вважати особою, яка потребус матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України та, відповідно, частини першої статті 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність її позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Факт непрацездатності не є безумовною підставою для виникнення у відповідача обов'язку надання матеріальної допомоги, оскільки позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги.

Як неодноразово у своїх ухвалах вказував Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_2 не доведено обставини викладені в її позовній заяві.

Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 13 квітня 2016 року (справа № 6-3066цс15).

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,264-268,273,354,355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_2, проживає 33000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

ОСОБА_3, проживає 33000, АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2.

Cуддя :