Справа № 308/1222/17
Провадження № 22-ц/4806/876/19
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

11 січня 2019 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Готра Т.Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, військової прокуратури Західного регіону України про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 26.12.2018 року подала апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року. Одночасно звернулася із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. На обґрунтування пропуску строку зазначає, що оскаржуване рішення суду вона отримала тільки 21.12.2018 року, тривалий час хворіла на запалення очей, а також вказує на незадовільну роботу її представника.

Відповідно до ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вказана норма закону не встановлює імперативного обовязку суду поновлювати строк на апеляційне оскарження в кожному разі при поданні апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення учаснику справи повного рішення суду, а лише надає таке право суду. В кожному випадку слід враховувати й інші обставини справи, а також добросовісну поведінку скаржника.

Згідно ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду першої інстанції у січні-лютому 2018 року із заявами про ознайомлення з матеріалами справи та про видачу копій документів та дисків звукозапису судових засідань.

Крім того, 25.01.2018 року та 05.02.2018 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяви про виправлення описки в рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року, в задоволенні яких ухвалами Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2018 року та від 07.02.2018 року було відмовлено.

З цього слідує, що ОСОБА_1 знала про існування вказаного рішення суду та мала реальну можливість отримати його ще в січні 2018 року. Натомість, протягом майже року, не вчиняла жодних дій для отримання судового рішення з метою його оскарження.

Посилання скаржниці, як на підставу пропуску строку на те, що вона весною 2018 року важко захворіла на запалення очей, ніякими доказами не підтверджено.

Також, посилання ОСОБА_1 на незадовільну роботу її представника не впливають на поважність причин пропуску строку оскарження, оскільки стосуються взаємовідносин довірителя з представником.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_3 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

За наведених обставин, вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку, слід визнати неповажними.

Згідно ч.3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, про що слід повідомити скаржника та надати їй строк на протязі десяти днів з дня отримання ухвали для подачі інших підстав для поновлення строку.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарженнярішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року визнати неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року залишити без руху, про що повідомити скаржника та надати їй строк на протязі десяти днів з дня отримання ухвали для подачі інших підстав для поновлення строку.

Розяснити скаржнику, якщо вона відповідно до цієї ухвали у встановлений строк не виконає вимогу вказану у зазначеній ухвалі, то у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Суддя Т.Ю. Готра