ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року

м.Суми

Справа №592/8583/18

Номер провадження 22-ц/816/54/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собина О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Костенка В.Г. у м. Суми

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (далі - ПАТ «Сумське НВО»), свої вимоги мотивував тим, що 20 лютого 2018 року він був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 травня 2018 року з відповідача на його користь стягнуто 49684,44 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 21 лютого 2018 року по 03 травня 2018 року в сумі 11928,28 грн. В той же час, остаточний розрахунок при звільненні з ним було проведено лише 10 липня 2018 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 травня 2018 року по 10 липня 2018 року у розмірі 11516,96 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 жовтня 2018 року на задоволення вказаного позову постановлено стягнути з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 11516 грн 96 коп. без відрахувань податків і зборів.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО» на користь держави судовий збір у сумі 704 грн 80 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що рішенням суду від 02 травня 2018 року у цивільній справі №592/2848/18 з ПАТ «Сумське НВО» на користь ОСОБА_1 вже стягнута заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а отже позивач фактично ставить питання стягнення середнього заробітку за час виконання рішення відповідачем.

Позивач ОСОБА_1 у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО», звільнений 20 лютого 2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (а.с.7).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 травня 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати у розмірі 49684 грн 44 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 лютого 2018 року по 03 травня 2018 року у сумі 11928 грн. 28 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів. Вирішено питання судових витрат (а.с.8).

Установивши, що рішення суду виконано 10 липня 2018 року і це підтверджується банківською випискою по рахунку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог (а.с.10).

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на корить працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України.

Суд першої інстанції установив, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 травня 2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача не виплачені йому при звільненні 49684 грн 44 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 лютого 2018 року по 03 травня 2018 року у сумі 11928 грн. 28 коп. (411,32 грн середньоденна заробітна плата * 28 роб. днів). Судове рішення 10 липня 2018 року виконане повністю.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги проте, що позивач ставить питання стягнення середньої заробітної плати за час виконання рішення суду від 02 травня 2018 року слід відхилити, оскільки задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходив з того, що судове рішення від 02 травня 2018 року виконано лише 10 липня 2018 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 28 робочих днів - з 04 травня по 10 липня 2018 року включно, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Разом з тим, присуджуючи до стягнення середній заробіток без утриманням податків, судом першої інстанції не було враховано наступне.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 роз'яснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Тобто, обов'язок утримувати податок із суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені покладено саме на роботодавця, як податкового агента, на що суд при ухваленні рішення в оскаржуваній частині уваги не звернув.

Крім того, з рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 2 травня 2018 року вбачається, що середня заробітна плата позивача ОСОБА_1 у розмірі 411 грн.32 коп. визначена без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а отже суд, обраховуючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинен був вказати у рішенні суду про подальше відрахування з даної суми усіх необхідних платежів та зборів до бюджету.

З урахуванням викладеного, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині розміру присудженого до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні належить змінити, стягнувши з ПАТ «Сумське НВО» на користь позивача 11516 грн 96 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» частково задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 жовтня 2018 року в частині присудженого до стягнення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні змінити, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 11516 грн. 96 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 08 січня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

Т. А. Левченко