Справа № 126/3169/18
Провадження № 22-ц/801/766/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 рокуСправа № 126/3169/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2019 року, ухвалене суддею Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Хмелем Р.В.,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ПAT «СГ «ТАС» про стягнення понесених витрат.

Позовна заява мотивована тим, що позивач 15.04.2016 року уклав з відповідачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносно належному його автомобіля Peugeot Partner, номерний знак НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_3, 2007 року випуску ( поліс НОМЕР_4, строк дії якого до 15.04.2017 року).

19 жовтня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3, який керував автомобілем Peugeot Partner та автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, реєстраційний номер НОМЕР_2, який є власністю ТОВ «СП-Біогран», в результаті чого водіями було оформлено європротокол. Про страховий випадок було повідомлено страхову компанію - ПAT «СГ «ТАС» у встановленому порядку та дана подія була кваліфікована, як страховий випадок.

Відповідачем 19.01.2017р. на рахунок ТОВ «СП-Біогран» було здійснено оплату матеріального збитку в розмірі 32529,74 грн. (за вирахуванням розміру франшизи - 250 грн. та податку на додану вартість - 6555,94 грн.).

Потерпілий ТОВ «СП-Біогран» ще до отримання страхових виплат на відновлення транспортного засобу поніс збитки в розмірі 48 986,19 гривень, тому він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

02.02.2018 року рішенням Бершадський районний суду Вінницької області, яке набуло законної сили 08.05.2018 року, стягнуто з ОСОБА_3 га користь ТОВ «СП-Біогран» 16 456,45 гривень майнової шкоди, судового збору в розмірі 1600 грн. та 850 грн. вартості товарознавчого дослідження, яке ОСОБА_3 виконав, а саме сплатив потерпілому 18 906,45 гривень.

З 01.02.2016 року суми максимальних виплат за шкоду майну потерпілих при оформленні ДТП за європротоколом збільшено до 50 тис. грн. відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері фінансових послуг від 29.12.2016 №3471.

Оскільки страхове відшкодування ПAT «СГ «ТАС» було сплачено в розмірі 32529,74 грн., ОСОБА_3 як страхувальник, з якого стягнуто різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим - відшкодуванням) в розмірі 16 456,45грн., звернувся до свого страховика - відповідача у справі з вимогою про здійснення на його користь розміру страхового відшкодування згідно умов та в межах страхового полісу НОМЕР_4, що він і зробив.

Однак відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з тим, що позивач виконав рішення суду без попереднього узгодження розміру сплаченої суми із страховиком.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом .

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_3 16456,45 грн. витрат за компенсацію майнової шкоди; 669, 56 грн. витрат на сплату судового збору та 6659,46 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось.

ПAT «СГ «ТАС» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд зазначає наступне.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_3, який керував автомобілем Peugeot Partner та автомобіля SKODA OCTAVIA TOUR, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ТОВ «СП-Біогран».

15.04.2016 року між ПAT «СГ «ТАС» та ОСОБА_3 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі страхового полісу НОМЕР_4, строк дії полісу до 15.04.2017 року (а.с.9).

ПAT «СГ «ТАС», як страховик, здійснив виплату потерпілому матеріального збитку в розмірі 32529.74 грн., визначеного Звітом № 16/403 від 07.12.2016 р. ФОП ОСОБА_4 за вирахуванням розміру франшизи 250 гривень (а.с. 52-74).

Згідно актів виконаних робіт №ДПТО1604102 від 30.11.2016р. та №ДПТО 1604826 від 06.12.2016р. дочірнє підприємство «Автотрейдінг - Вінниця» для ТОВ «СП-Біогран» здійснило ремонтні роботи пошкодженого автомобіля Skoda Octavia Tour 1.9 TD/66kW на суму 48 986.19 грн., які були сплачені потерпілим до отримання страхової виплати.

Позивач, як страхувальник, з якого рішенням суду стягнуто різницю між відшкодованими страховою компанією збитками та фактичним розміром шкоди в розмірі 16 456,45грн. (48 986.19 грн. - 32 529.74 грн.), звернувся до відповідача з вимогою про стягнення понесених ним витрат, згідно умов та в межах страхового полісу НОМЕР_4, на що отримав відмову.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, АТ «СГ «ТАС» посилалось на порушення ОСОБА_3 вимог абз. 2 ч.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів», зокрема на те ОСОБА_3 здійснив витрати без попереднього узгодження зі страховиком (а.с. 25).

Відповідно до ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову плату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови говору.

Ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.02.2018 року, яке набуло законної сили 08.05.2018 року, позов ТОВ «СП-Біогран» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «СП-Біогран» 16 456,45 гривень майнової шкоди, вирішено питання судових витрат.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.02.2018 року було виконано ОСОБА_3 в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ст. 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг від 29.12.2016 року №3471 суми максимальних виплат за шкоду потерпілим при оформленні ДТП за європротоколом, з 01.02.2016 року збільшено до 50000 грн.

Отже, приймаючи до уваги ту обставину, що потерпілий ТОВ «СП-Біогран» отримав відшкодування, завданої йому шкоди, у тому числі із самого позивача ОСОБА_3, останній, як правильно мотивував свій висновок суд першої інстанції, має право, як особа, цивільно-правова відповідальність застрахована, після задоволення вимог потерпілого, звернутися до свого страховика АТ « СГ «ТАС» із відповідною вимогою про відшкодування коштів, сплачених потерпілому в розмірі та обсязі, згідно обов'язками страховика як сторони договору цивільно-правової відповідальності.

Ч.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика АТ « СГ «ТАС».

Так, як вже було зазначено вище, Бершадським районним судом Вінницької області розглядалася цивільна справа за позовом ТОВ «СП-Біогран» до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ « Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Скаржник був учасником справи, надавав письмові пояснення з приводу заявленого позову, йому були відомі всі обставини, доводи ОСОБА_3 та потерпілої особи. Жодного клопотання чи заяви про невідповідність доказів, поданих потерпілою стороною в підтвердження обґрунтованості розміру суми для стягнення, з боку ПAT «СГ «ТАС» не надходило, рішення не оскаржувалось. Відповідно він був повідомлений і фактично погодився із витратами, які були понесені потерпілою стороною.

Тому висновок суду про фактичне дотримання ОСОБА_3 ч.4 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є правильним.

Відтак доводи апеляційної скарги, що суд неправомірно стягнув 16456,45 грн. понесених ОСОБА_3 витрат за компенсацію майнової шкоди, а саме різницю між страховим відшкодуванням та фактичною шкодою, без узгодження із страховиком, є безпідставними і до уваги апеляційною інстанцією не приймаються.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, зобов'язаний виплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим - відшкодуванням) в розмірі 16 456,45грн., яку ОСОБА_3 сплатив потерпілому. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Безпідставним є також посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що Бершадський районний суд Вінницької області відхилив клопотання ПAT «СГ «ТАС» про передачу справи за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ч.5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

ЗУ «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають при укладанні договору страхування, так як за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг, тому позивачем обрано підсудність позову за вимогами ЦПК України, аналогічна позиція викладена в постанові ВСУ від 11.03.2015 року по справі №6-126цс14.

Посилання скаржника на правову позицію постанови ВСУ від 18.10.2018 року №61-16523ск18, то на переконання колегії суддів вона лише підтверджує право позивача на звернення з даним позовом до суду за зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Таким чином, доводи скаржника, що суд неправомірно відмовив в клопотанні направити справу за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва, є безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про часткову компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд дотримався порядку, визначеного ст.137 ЦПК України, правильно вирішив питання та обґрунтовано стягнув суму 6659,46 гривень з відповідача на користь позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин правильно застосував норми права, які регулюють дані правовідносини, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, і як наслідок ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду (станом на 01.01.2018 року встановлений в розмірі 1762 грн.). Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий М.М. Якименко

Судді О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2019 року.