ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2-з/756/12/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва О.В. Диба,

розглянувши матеріали заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення шляхом зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення шляхом зобов'язання вчинити дії.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, належну відповідачу.

Заявник зазначає, що позивачі звернулись до суду із позовом про зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення, оскільки відповідач здійснив прибудову у вигляді закритої лоджії до квартири АДРЕСА_1, відповідний проект на прибудову та її подальше узаконення у встановленому законом порядку не відбувались. Крім того, відповідач самовільно змінив фасад будинку та пошкодив вентиляційні властивості незадимлюваної сходової клітки. Вважає, що відповідач може здійснити відчуження зазначеної вище квартири, тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, належну відповідачу, задоволенню не підлягає у зв'язку із тим, що обставини, на які посилається заявник як підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені.

Крім того, спір між сторонами по суті не вирішено, а накладення арешту на належне відповідачу майно суттєво порушить його права та законні інтереси як власника.

З огляду на положення ч. 1 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову не обґрунтована.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення шляхом зобов'язання вчинити дії - відмовити;

Ухвала суду набирає законної сили після її підписання суддею;

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її вручення.

Суддя: О.В. Диба