Провадження № 2/200/3807/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.
за участю секретаря: Гургули В.С.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на малолітню дитину, -
В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем по справі вони зареєстрували шлюб 08 травня 2009 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 05.1.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. Однак на даний час вказаний розмір аліментів не дає змоги позивачу нормально забезпечувати потреби дитини, крім того, змінився встановлений законом мінімальний розмір аліментів, тому розмір присуджених судом аліментів підлягає збільшенню. Позивачу відомо, що відповідач працює, має постійний заробіток, не має на утриманні непрацездатних батьків або дітей.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, та визначено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
В подальшому, 09.11.2018 року позивач збільшила позовні вимоги шляхом подачі заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на малолітню дитину, яку мотивувала наступним.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступне.
Відповідач ОСОБА_2 у свідоцтві Серії 1-КИ № 259678 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений батьком.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №200/16042/14-ц від 05.11.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., починаючи з 11 вересня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про зміну імені від 18.03.2015 року серія І-КИ № 014178, ОСОБА_5 змінила прізвище на «Буштрук».

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частин 1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень; з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.

Отже, аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що визначений рішенням суду від 05.11.2014 року розмір аліментів не відповідає вимогам закону, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а також те, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували його неспроможність виплачувати аліменти у тому розмірі, про який просить позивач, та взагалі не надано заперечень проти позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1500грн до її повноліття.

Стосовно позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на малолітню дитину, суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку державного виконавця Самарського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_6, станом на жовтень 2018 року заборгованість відповідача по виконавчому листу № 200/16042/14-ц складає 29700 грн.

Відповідно ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості..

Тобто, згідно з ч.1 ст.196 СК України, правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості по аліментам за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, зокрема, в постановах від 16.03.2016 року (Справа №6-2589), від 16.09.2016 року (Справа №6-300цс16).

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до вимог чинного законодавства, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей, а отже усвідомлює свій обовязок виконувати таке рішення суду.

Разом з тим, відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження того факту, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з його вини, зокрема інформацію роботодавця щодо затримки виплати заробітної плати тощо.

З урахуванням наведеного, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасної сплати відповідачем аліментів за період з 11.09.2016 року по 31.10.2018 року.

Таким чином, з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 11.09.2016 року по 31.10.2018 2017 року, виходячи з наступного розрахунку:

вересень 2014 року = 600 грн. (сума аліментів)*1%*19 днів (кількість днів прострочення) = 57 грн.;

жовтень 2014 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

листопад 2014 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

грудень 2014 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

січень 2015 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

лютий 2015 року = 600 грн.*1%*28 днів = 168 грн. 00 коп.;

березень 2015 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

квітень 2015 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

травень 2015 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

червень 2015 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

липень 2015 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

серпень 2015 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

вересень 2015 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

жовтень 2015 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

листопад 2015 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

грудень 2015 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

січень 2016 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

лютий 2016 року = 600 грн.*1%*29 днів = 174 грн. 00 коп.;

березень 2016 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

квітень 2016 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

травень 2016 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

червень 2016 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

липень 2016 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

серпень 2016 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

вересень 2016 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

жовтень 2016 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

листопад 2016 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

грудень 2016 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

січень 2017 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

лютий 2017 року = 600 грн.*1%*28 днів = 168 грн. 00 коп.;

березень 2017 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

квітень 2017 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

травень 2017 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

червень 2017 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

липень 2017 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

серпень 2017 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

вересень 2017 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

жовтень 2017 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

листопад 2017 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

грудень 2017 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

січень 2018 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

лютий 2018 року = 600 грн.*1%*28 днів = 168 грн. 00 коп.;

березень 2018 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

квітень 2018 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

травень 2018 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

червень 2018 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

липень 2018 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

серпень 2018 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

вересень 2018 року = 600 грн.*1%*30 днів = 180 грн. 00 коп.;

жовтень 2018 року = 600 грн.*1%*31 днів = 186 грн. 00 коп.;

всього 10512 грн. 00 коп.

Таким чином, суд погоджується з розрахунком неустойки, наданим позивачем, та вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на малолітню дитину задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №200/16042/14-ц від 05.11.2014 року, та стягувати з ОСОБА_2 (який проживає за адресою: 49000, м. Дніпро, вул.Семафорна, 40/129) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Леньска, буд.7) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (який проживає за адресою: 49000, м. Дніпро, вул.Семафорна, 40/129) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Леньска, буд.7) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 10512,00 грн. за період з 11.09.2014 року по 31.10.2018 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1409,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску