Номер провадження: 22-ц/813/358/19
Номер справи місцевого суду: 522/6683/17
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Житлового управління фірми «Ренесанс» Лтд-92 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Житлового управління фірми «Ренесанс» Лтд-92, за участю третьої особи комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 матеріальну шкоду в розмірі 90 032,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 12 жовтня 2016 року у місті Одесі вирувало стихійне лихо, у результаті якого було пошкоджено дах над її квартирою АДРЕСА_1 та до її квартири почала потрапляти вода, що завдало значних збитків квартирі позивача, яка знаходиться на другому поверсі двоповерхового будинку. Негайно після події позивач зверталась до представників ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 у порядку особистого прийому та її запевняли у тому, що найближчим часом представники ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 проведуть обстеження даху будинку АДРЕСА_1 та приймуть рішення про проведення ремонту. Вказані обов'язки закріплені за відповідачем Договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкових територій, а також Законом України «Про благоустрій населених пунктів». Однак у подальшому позивачу було відмовлено у складанні акту залиття її квартири з наступним проведенням ремонту даху її будинку. Після чого позивач звернулася із письмовою претензією до ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 та була вимушена позичати гроші у знайомих для того, щоб власними силами та коштами провести ремонт. Претензія була прийнята та зареєстрована за вхідним номером № 316 від 14.11.2016 року. Також через те, що обслуговуюча організація ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 відмовилася вжити заходів щодо оцінки шкоди, завданої стихійним лихом та проведення ремонту, у зв'язку з чим позивач була змушена звертатися до інших фахівців та проводити необхідні дії щодо ремонту за кошти, які позивачу довелося брати у борг. Внаслідок порушення відповідачем ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 умов укладеного Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території укладеного між ОСОБА_2 та ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, а також вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 90 032 гривні та моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 4 червня 2018року позов ОСОБА_2 до ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, за участі третьої особи Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-франківський» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задоволено частково.

Стягнуто з ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 (, що знаходиться за адресою 65082, м. Одеса, вул. Єлісаветинська, буд. 9) матеріальну шкоду на користь ОСОБА_2 у розмірі 90 032 гривні 00 копійок (дев'яносто тисяч тридцять дві гривні нуль копійок).

Стягнуто з ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, (, що знаходиться за адресою 65082, м. Одеса, вул. Єлісаветинська, буд. 9) моральну шкоду на користь ОСОБА_2 у розмірі 10 000 гривень (десять тисяч гривень).

Стягнуто з ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, (, що знаходиться за адресою 65082, м. Одеса, вул. Єлісаветинська, буд. 9) на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 213,30 грн..

Стягнуто з ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, (, що знаходиться за адресою 65082, м. Одеса, вул. Єлісаветинська, буд. 9) в дохід держави судовий збір в розмірі 560 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ЖУФ «Ренесанс» Лтд-92 звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування серії АЕВ № 114631, від 17 серпня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9 - 1330 належить двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 25 березня 2008 року, реєстровий № 386пр-1-13, вказана квартира знаходиться на другому поверсі двоповерхового будинку.

01 травня 2004 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, у особі її директора Азарова Андрія Андрійовича, було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п. 4.2 якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не висловила наміру його розірвати, або внести до нього зміни чи доповнення, він продовжується на наступний рік. Таким чином, станом на сьогодні договір є діючим у повному обсязі.

Судом з'ясовано та представником відповідача у судовому засіданні надано підтвердження того, що на даний момент Договір від 01 травня 2004 року між позивачем та відповідачем є дійсним, оскільки позивач сплачує грошові кошти відповідачу за надання комунальних послуг, а відповідач забезпечує надання таких послуг позивачу, таким чином виконуючи умови Договору від 01 травня 2004 року.

З пояснень представника позивача та наявних у матеріалах справи роздруківок із сайтів інтернет-новин встановлено, що 12 жовтня 2016 року у місті Одесі вирувало стихійне лихо.

В результаті вказаного стихійного лиха поривами шквального вітру було пошкоджено дах над квартирою позивача ОСОБА_2 та до її квартири почала потрапляти вода, внаслідок чого квартира позивача зазнала значних пошкоджень. Після вказаної події позивач зверталася до представників ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 у порядку особистого прийому, де її запевняли у тому, що працівниками ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 буде проведено обстеження пошкодженого даху та у подальшому проведено ремонт. Однак, у подальшому при виході на місце пригоди працівниками ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 було відмовлено навіть у складанні акту залиття квартири, а у подальшому в усній формі відмовлено і у проведенні ремонту.

З матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2016 року позивачем ОСОБА_2 було подано вже письмову претензію до ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, яка була зареєстрована за вхідним № 316. Твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_2 не зверталася з відповідною претензією спростовуються наявною у матеріалах справи копією претензії від 14.11.2016 року, з відміткою ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 про отримання вказаної претензії від 14.11.2016 року та реєстрації її під № 316. Оригінал претензії оглядався судом безпосередньо у судовому засіданні.

З пояснень представника позивача судом з'ясовано, що протягом розгляду вказаної цивільної справи у суді першої інстанціїї, а саме з моменту відкриття провадження по справі 10 квітня 2017 року ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси Свяченої Ю.Б. до судових засідань з'являвся директор ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 з відповідним посвідченням, однак без встановлених Цивільним процесуальним законодавством України повноважень та неодноразово намагався вмовити представника позивача на затвердження мирової угоди по справі із виплатою відповідної компенсації, оскільки про ситуацію, яка склалась йому відомо та він налаштований без судових тяжб врегулювати спір, визнавав факт залиття квартири позивача ОСОБА_2 12 жовтня 2016 року внаслідок стихійного лиха, однак у подальшому уникав спроб укладення мирової угоди, таким чином лише затягуючи час. Вказані представником позивача пояснення були підтверджені у судовому засіданні представником третьої особи КП «ЖКС «Порто-Франківський», оскільки він був присутній при вище зазначених бесідах представника позивача та відповідача.

Відповідно до пояснень та наданих представником позивача доказів, через те, що обслуговуюча організація ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 відмовилася вжити заходів, позивач ОСОБА_2 звернулася до інших фахівців з метою проведення ремонту.

У матеріалах справи наявна копія Договору на виконання робіт від 25.10.2016 року, укладеним між гр. ОСОБА_2 («Замовник») та Приватним підприємством «СРК БУДМАРИН», в особі директора Спічко О.В. («Підрядник»), та Акту № 1 прийому виконаних робіт, Квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 22 листопада 2016 року оплата за вказаним договором становить 90 032 гривні 00 копійок (дев'яносто тисяч тридцять дві гривні нуль копійок).Список пошкоджень квартири внаслідок стихійного лиха та відповідно вартості проведеного ремонту, проведеного у квартирі позивача, інженером-проектувальником ОСОБА_6 (Кваліфікаційний сертифікат Серії НОМЕР_1) було складено пояснювальну записку щодо ремонтно-відновлювальних робіт за адресою АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що пунктом 3.2.3. Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01 травня 2004 року, передбачено, що власник квартири має право провести ремонт квартири, якщо він зумовлений аварією або несправністю елементів будинку, які виникли не з вини Власника квартири, після письмового повідомлення про це організацію і у встановленому порядку стягнути з неї вартість ремонту або зарахувати її при здійсненні наступних платежів.

У результаті бездіяльності обслуговуючої організації ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, співробітники якої відмовили у складанні акту залиття квартири після стихійного лиха 12 жовтня 2016 року, а також які не надали відповіді на письмову претензію позивача ОСОБА_2 від 14.11.2016 року, зареєстрованої за вхідним № 316, позивач ОСОБА_2 здійснила проведення ремонту за власні кошти, які вона взяла у борг, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою від 01 листопада 2016 року.

Також у матеріалах справи міститься лист ЖКС «Порто-Франківський», по якому надано інформацію щодо того, що на момент вказаної події, а саме, стихійного лиха, вищенаведена адреса та територія обслуговувалась ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92, та відповідний акт залиття квартири мав бути складений обслуговуючою організацією.

Згідно з положеннями, які закріплені у п. 4 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи, організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку.

З матеріалів справи та наданих сторонами пояснень вбачається, що через те, що всупереч п. 4 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 не усунули на закріпленому за ними об'єкті благоустрою, а саме будинку, у якому знаходиться квартира позивача ОСОБА_2, наслідки надзвичайної ситуації природного характеру, таким чином вони порушили норми встановлені цим Законом.

Таким чином відповідач ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 фактично самоусунувся від виконання обов'язків, покладених на відповідача договором та законом України «Про благоустрій населених пунктів». Бездіяльність відповідача призвела до понесення позивачем значних матеріальних та моральних збитків.

Відповідно до Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території укладеного між ОСОБА_2 та ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 у особі Азарова Андрія Андрійовича, а саме пунктів 2.1, 2.2. Організація зобов'язується забезпечити виконання всього комплексу робіт щодо якісного утримання будинку, прибудинкової території відповідно до вимог законодавства, нормативних документів та створення необхідних умов для проживання в будинку, у тому числі й власнику квартири та особам, що з ним проживають.

Організація зобов'язана своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов'язаних з технічним станом жилого будинку та його інженерним обладнанням.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що згідно з положеннями п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» відповідач ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 зобов'язані відшкодувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статей 11, 15, 16, 22, 23 ЦК України потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до п.п. 8, 9 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Досліджуючи обставини щодо стягнення моральної шкоди суд правильно дійшов висновку, що відповідачем на користь позивача підлягає відшкодуванню завдана ним моральна шкода у розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику відшкодування моральної (не майнової шкоди)»: «Під моральною шкодою слід розуміти витрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями, або бездіяльністю інших осіб».

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушених прав.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі та гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

У матеріалах справи наявна розписка від 01 листопада 2016 року про отримання позивачем ОСОБА_2 від ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 100 000 гривень.

Обґрунтованою є позиція суду, що відшкодуванню підлягає зазначена сума моральної шкоди, оскільки позивачу ОСОБА_2 до моменту проведення ремонту довелося проживати в жахливих побутових умовах, також значних моральних та фізичних зусиль потребував пошук грошових коштів.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду щодо існування правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та обставини справи підтверджені достовірними та допустимими засобами доказування виходячи з вищевикладеного.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на не повне з'ясування та недоведеність обставин, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновку суду обставинам справи як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 379 , 381-384 УПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житлового управління фірми «Ренесанс» Лтд-92 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 4 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повний текст постанови складено 29.03.2019року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький