Справа № 165/1693/17 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Провадження № 22-ц/802/22/19 Категорія: 29 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Карпук А.К.,

секретар с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю (далі-ТзДВ) «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтував тим, що 22 червня 2016 року з вини водія ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого позивач отримав легкі тілесні ушкодження, а його транспортний засіб мотоцикл марки «Альфа РМ 110-4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був пошкоджений. Водій ОСОБА_4 керував забезпеченим транспортним засобом автомобілем марки «Фольксваген Пасат» державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Постановою Нововолинського міського суду від 13 липня 2016 року водія ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач також зазначав, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого мотоцикла розмір заподіяного йому матеріального збитку складає 9163,47 грн.

ОСОБА_2 раніше звертався в суд з позовом до винуватця ДТП ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди і під час розгляду справи ОСОБА_4 повідомив йому про наявність страхового полісу і частково відшкодував йому моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути із страхової компанії 9163,47 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та 6722 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 вересня 2018 року у даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач та його представник подали апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду скасувати та постановити нове -про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

У судове засідання учасники справи не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Апеляційний суд не задовольнив надіслане в електронному варіанті клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою позивача, оскільки раніше суд двічі відкладав розгляд справи і позивач двічі в судове засідання не зявлявся і, крім того, представник позивача не надав суду докази на підтвердження хвороби свого довірителя.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача та його представника слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2016 року водій ОСОБА_4, який керував забезпеченим транспортним засобом - автомобілем марки «Фольксваген Пасат» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений мотоцикл марки «Альфа РМ 110-4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував позивач ОСОБА_2

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 13 липня 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.6).

Також із матеріалів справи убачається, що 26 лютого 2016 року між ОСОБА_4 та ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (а.с.54).

Згідно висновку № 217 експертного автотоварознавчого дослідження мотоцикла марки «Альфа РМ 110-4» від 14 липня 2016 року розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження мотоцикла складає 3222,84 грн. (а.с.8), а згідно висновку № 217-1 експертного автотоварознавчого дослідження цього ж мотоцикла від 06 жовтня 2016 року розмір матеріального збитку внаслідок пошкодження мотоцикла складає 9163,47 грн. (а.с.9).

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 перед третіми особами за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого, була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом № АЕ/7714514 (а.с.19).

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася з участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Частина 1 статті 990 ЦК України передбачає, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката).

Згідно з пунктом 35.1 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом тридцяти днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Для отримання страхового відшкодування встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обовязкове подання страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких визначений в пункті 35.2 Закону.

Страховик протягом 15-ти днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не більше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову в його здійсненні (пункт 36.2 статті 36 Закону).

За положеннями пункту 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Як було встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу сталася 22 червня 2016 року. Заява про страхове відшкодування подана ОСОБА_2 страховику 23 червня 2017 року, тобто в межах встановлених Законом строків для подання такої заяви.

Пункт 33.3 статті 33 Закону передбачає, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобовязані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, про що не заперечував і сам позивач, що він після настання страхового випадку провів ремонт пошкодженого мотоцикла і відчужив його іншим особам, в звязку з чим представник страховика був позбавлений можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб і встановити розмір заподіяної матеріальної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір заподіяної матеріальної шкоди можна було встановити на підставі висновків спеціаліста, які були подані позивачем суду, не грунтуються на вимогах закону, а тому не заслуговують на увагу колегії суддів.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Згідно із статтею 26-1 Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Проте, всупереч зазначеним вимогам закону, позивач суду не довів, що він зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 отримав ушкодженням здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди і у звязку з цим перебував на лікуванні.

На підтвердження своїх доводів щодо ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди позивачем поданий висновок експерта від 23 червня 2016 року, з якого убачається, що на підставі даних проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_2 по представленій медичній документації експерт прийшов до висновку, що у ОСОБА_2 виявлене тілесне ушкодження: забійна рвана рана лівої гомілки і, враховуючи характер, локалізацію виявленого ушкодження, воно утворилося від дії тупих предметів, не виключено в термін, вказаній у постанові слідчого (а.с.56).

На думку колегії суддів зазначений висновок експерта з достовірністю не підтверджує отримання позивачем ОСОБА_2 тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, підстави для стягнення із страховика в користь позивача моральної шкоди відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги інші доводи апеляційної скарги позивача і його представника, оскільки вони спростовуються встановленими обставинами по справі.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 24 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді