УХВАЛА

21 березня 2019 року

м. Київ

справа № 314/1250/18

провадження № 61-5350ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» (далі - ТОВ «Промінь») і просив розірвати договір оренди землі, укладений 03 січня 2007 року між ним та ТОВ «Промінь», і стягнути з останнього 5 659, 22 грн заборгованості орендної плати.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2019 року, у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, у якій він, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

З урахуванням ціни позову (пункт 8 частини першої статті 176 ЦПК України), вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справа, яка є предметом перегляду, є малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Заявник зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а також має виняткове значення для нього.

Посилання у касаційній скарзі на підпункти «а» і «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними і не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, статтею 127, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель