Справа № 191/3713/18
Провадження № 2/191/1098/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А. В.

за участю секретаря - Яришевої Н. В.

розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 1999 року до 23.11.2004 року, який розірвано на підставі рішення суду. Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є повнолітнім і навчається за контрактною основою вартістю 12000 грн. на рік на денній формі в «Українському державному хіміко-технологічному університеті», і не має змоги влаштуватись на роботу. Відповідач є працевлаштованим, має дітей, тому позивач вважає, що він має матеріальну можливість утримувати їх спільну дитину та брати участь у додаткових витратах. В зв'язку із зазначеним, ОСОБА_1, посилаючись на ст. ст. 185, 199, 200 СК України, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років, у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою; стягнути з відповідача ОСОБА_2, на користь позивача ОСОБА_1 додаткові витрати на оплату навчання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг, до закінчення навчання чи до досягнення 23 років, у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує повністю, просить розгляд справи здійснювати без її присутності.

До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, заявлені вимоги не визнає.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його присутності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 27.09.1999 року до 23 листопада 2004 року (копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 Серії НОМЕР_3, виданий Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області стор. 4, копія Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 23.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська) (а.с.4,7).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4, виданої 18.04.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська (а.с.19).

ОСОБА_3, станом на дату звернення позивачем ОСОБА_1 до суду 21.09.2018 року, є повнолітнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно довідки №2982 від 26.04.2018 року, виданої ОСОБА_1, зазначено, що до складу її сім'ї за адресою: АДРЕСА_1, входять: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Факт навчання повнолітнього ОСОБА_3 на факультеті «Технології органічних речовин та біотехнології» на денній формі за контрактною основою, вартістю 48000 грн. 00 коп. в період з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року, підтверджено Договором №То-005 про надання освітніх послуг від 15 серпня 2018 року, укладеним між Державним вищим навчальним закладом «Український державний хіміко-технологічний університет» та ОСОБА_1 (а.с. 9, 32-33).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачем ОСОБА_2 в обґрунтування заперечення проти позову надано документи з яких встановлено наявність у нього, окрім повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, інших дітей, а саме синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання яких ним за власною заявою поданою 17.09.2018 року за місцем роботи, здійснюються аліментні відрахування у наступних розмірах: 50% - до 21 березня 2019 року; 33% з 22.03.2019 року до 20.09.2029 року; 25% з 11.09.2029 року до 11.09.2034 року (а.с.26), що не суперечить вимозі ст. 187 СК України.

Так, ст. 187 СК України передбачає, що один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії. На підставі заяви одного з батьків аліменти можуть бути відраховані і тоді, коли загальна сума, яка підлягає відрахуванню на підставі заяви та виконавчих документів, перевищує половину заробітної плати, пенсії, стипендії, а також якщо з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину. Особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу. На підставі заяви такої особи аліменти відраховуються із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, та в строки, визначені частиною другою цієї статті, і перераховуються особі, на користь якої присуджені аліменти, за її адресою або на рахунок, зазначений у заяві.

ОСОБА_2 працює на посаді диспетчера локомотивного в РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»/СП «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» і йому нараховано за період з травня 2018 року до жовтня 2018 року заробітну плату у сумі 88650 грн. 03 коп., ПФО у сумі 15957 грн. 01 коп., сплачені аліменти за період з серпня 2018 року до жовтня 2018 року становлять 16862 грн. 73 коп. (а.с.29,30)

Відповідно до листа, направленого 27.09.2018 року №13.5-47/13835 Центральним відділом державної виконавчої служби м. Дніпра Головного ТУЮ у Дніпропетровській області до Дніпровської дирекції залізничних перевезень РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» зазначено, що згідно заяви стягувача ОСОБА_8, заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №403/4643/12 від 08.12.2012 року, який виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно станом на 30.06.2018 року, відсутня (а.с.25).

Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

На підставі вищевикладеного, встановивши, що повнолітній син відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, навчається на денній формі за контрактною основою, в зв'язку із чим не має змоги працевлаштуватися, систематично зобов'язаний сплачувати за отримувану освітню послугу, а відповідач, хоч і має на своєму утриманні інших двох неповнолітніх дітей, отримує регулярний заробіток, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 враховуючи матеріальне становище відповідача, шляхом стягнення з нього на користь позивача аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Окрім того, суд зазначає, що не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, оскільки положення ст. 185 віднесеної до Глави 15 СК України регулює обов'язок матері, батька утримувати дитину.

В свою чергу, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ст. 6 СК України).

Також, суд звертає увагу позивача на те, що під час розгляду справ щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, розмір аліментів на їх утримання визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням виключно обставин, визначених даною статтею, які закріплено у частині першій. Розмір мінімального гарантованого розміру аліментів визначений матеріальним законом стосується розміру аліментів на дитину, але правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що передбачено ч. 1 ст. 6 СК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 6, 199, 200, 201 СК України п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року, керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 76-81, 95, 128, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, паспорт серія НОМЕР_5, виданий у серпні 2000 року Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ІПН НОМЕР_2, аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, до закінчення ним навчання або до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання.

Стягнення провадити з 21 вересня 2018 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1, на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб