ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2673/18 Номер провадження 22-ц/814/911/19Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Кривчун Т.О.

секретар Григоришина М.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: Служба автомобільних доріг у Полтавській області

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Полтавській області

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 27 грудня 2018 року в приміщенні суду в м. Кременчук у складі судді Хіневич В.І.

по справі за позовом Служби автомобільних доріг у Полтавській області до ОСОБА_2 про захист ділової репутації юридичної особи, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року Служба автомобільних доріг у Полтавській області звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати недостовірною та такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області інформацію поширену 12 квітня 2018 року ОСОБА_2 на сесії Полтавської обласної ради наступного змісту: «До мене звернулися працівники кар'єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким ОСОБА_3 перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати, сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів», а також стягнути з ОСОБА_2 на користь Служби автомобільних доріг у Полтавській області 500 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 12 квітня 2018 року на сайті «Kolo.Poltava.ua (Новини Полтави)» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено статтю «ІНФОРМАЦІЯ_1». У цій статті серед іншого, зазначено наступне: «ОСОБА_2, депутат обласної ради, підтримав позицію ОСОБА_4 й запропонував зібрати профільну комісію та викликати на неї начальника Служби автодоріг, щоб він відзвітувався про те, чому дороги в області в такому стані й що робиться, аби це виправити. В іншому разі, якщо людина не може впоратися з цим, то обрати нового очільника обласного автодору: - До мене звернулися працівники кар'єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким ОСОБА_3 перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів».

Вказувала, що поширені на сесії Полтавської обласної ради ОСОБА_2 відомості відносно перекриття керівництвом Служби автомобільних доріг у Полтавській області залізничної колії у м. Горішні Плавні та перешкоджання у діяльності роботи кар'єру є необґрунтованими звинуваченнями, не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію керівництва державної установи, та завдають шкоду діловій репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог Служби автомобільних доріг у Полтавській області відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що виступ відповідача ОСОБА_2 на сесії Полтавської обласної ради, що містить критичну оцінку діяльності ОСОБА_3 був його оціночним судженням, яке сформувалося відносно останнього на підставі звернення працівників ТОВ «Єврощебпостач» та не можуть бути предметом судового захисту.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила Служба автомобільних доріг у Полтавській області, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині визнання недостовірною та такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації Служби автомобільних доріг у Полтавській області інформацію, поширену 12 квітня 2018 року ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставність висновку місцевого суду про те, що інформація, поширена відповідачем, є оціночним судженням, а також безпідставність оцінки звернення громадян у якості джерела інформації.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» поширеної в мережі Інтернет на сайті «Kolo.Poltava.ua (Новини Полтави)» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, з поміж іншого зазначено: «ОСОБА_2, депутат обласної ради, підтримав позицію ОСОБА_4 й запропонував зібрати профільну комісію та викликати на неї начальника Служби автодоріг, щоб він відзвітувався про те, чому дороги в області в такому стані й що робиться, аби це виправити. В іншому разі, якщо людина не може впоратися з цим, то обрати нового очільника обласного автодору: - До мене звернулися працівники кар'єру з Горішніх Плавнів. Це близько ста робітників, яким ОСОБА_3 перекрив залізничну колію і не дає працювати. Без підстав і причин для цього. Люди не можуть працювати сплачують за цю залізничну дорогу, не мають боргів».

Наданим позивачем DVD-диском з записом засідання Полтавської обласної ради від 12 квітня 2018 року, а саме виступів народного депутата України ОСОБА_4 та депутата обласної ради ОСОБА_2, підтверджуються відомості викладенні у статті.

Згідно листа ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за підписом директора ОСОБА_5 за вих. № 01-18/72-9 від 16 квітня 2018 року зазначено, що станом на 12 квітня 2018 року за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Будівельників, 41, знаходиться майно, зокрема, під'їздні залізничні колії по доставці сировини з ГОКу довжиною 801 м. та під'їздні залізничні колії, залізничний тупик до станції Золотнишине довжиною 1040,5 м., яке обліковується на балансі Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Згідно договору оренди № 28 від 01 червня 2016 року зазначене майно було передано в оренду ТОВ «Єврощебпостач».

У вказаному листі зазначено, що орендар постійно порушував умови укладеного договору оренди в частині сплати орендних платежів, а станом на 12 квітня 2018 року ТОВ «Єврощебпостач» не розрахувалося по платежах за оренду майна та має заборгованість перед філією «Полтавський райавтодор» у розмірі 173 500 грн.

Відповідно до копії звернення працівників ТОВ «Єврощебпостач» з підписами працівників підприємства, останні звертаються до депутата Полтавської обласної ради ОСОБА_2 за захистом своїх прав як до представника їхньої місцевої громади, сподіваються на його допомогу. Проблема полягає в наступному: через упереджене ставлення Служби автомобільних доріг України в Полтавській області (керівник - ОСОБА_3.) їхньому підприємству не продовжили договір на користування залізничною колією, перекривають її, зупиняють погрузну та вигризку їхньої продукції хоча підприємство своєчасно сплачує за цю колію та не має боргів. Через це вони втрачають заробітну плату, підприємство замість прибутку отримує збитки, а їхні контрагенти не отримують продукцію, чим порушуються подальші господарські зв'язки. Їхнє керівництво неодноразово зверталося до Полтавського облавтодору і до начальника служби автомобільних доріг ОСОБА_3 з метою вирішення цього конфлікту. Але з незрозумілих причин ОСОБА_3 та Полтавській облавтодор відмовились навіть від конструктивного обговорення цього питання. І доки цей конфлікт продовжується, підприємство несе збитки, простоює, а вони не отримують відповідну заробітну плату. Просять його посприяти вирішенню цього питання для забезпечення роботи їхнього підприємства та забезпечити їх, як його працівників гарантованою роботою.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що виступ відповідача ОСОБА_2 на сесії Полтавської обласної ради, що містить критичну оцінку діяльності ОСОБА_3 був його оціночним судженням, яке сформувалося відносно останнього на підставі звернення працівників ТОВ «Єврощебпостач» та не можуть бути предметом судового захисту, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини.

Згідно статті 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Частиною 3 п. 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. № 1 передбачає, відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, а тому їх не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, неодноразово наголошував, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Доводи апелянта про те, що звернення громадян не можна вважати належним джерелом поширеної відповідачем інформації є безпідставними, оскільки законодавство не містить конкретних вимог до джерела інформації, на яке може посилатися особа при висловленні оціночних суджень. При цьому, факт звернення працівників ТОВ «Єврощебпостач» до ОСОБА_2 підтверджений доказами по справі. Висловлені останнім оціночні судження повною мірою відповідають змісту звернення громадян, на яке він посилається.

Згідно роз'яснень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам, апелянтом не надано будь-яких доказів, які б вказували на те, що в діях відповідача є склад правопорушення.

Зокрема, поширена інформація не стосується юридичної особи, тобто позивача. В оприлюдненій інформації надається критична оцінка діям ОСОБА_3, як керівника Служби автомобільних доріг у Полтавській області, а не самій Службі автомобільних доріг у Полтавській області. При цьому, позивачем, юридичною особою, не доведено факт порушенням його немайнових прав.

Окрім того, позивачем не доведено, що інформація, поширена відповідачем є недостовірною. Як вже було встановлено, ОСОБА_2 висловлені оціночні судження, що ґрунтуються на зверненні працівників ТОВ «Єврощебпостач». Таке звернення дійсно мало місце (а.с. 66).

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 27 лютого 2001 року справа Jerusalem проти Австрії, заява № 26958/95, п. 40, в демократичній державі Парламент або співмірні з ним органи є надважливими форумами для політичних дискусій. Для втручання в здійснювану там свободу висловлювання думки мають бути висунуті дуже вагомі причини.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є депутатом Полтавської обласної ради та висловлював свою думку на засіданні представницького органу та під час дискусії підтримав позицію народного депутата України ОСОБА_4, то можна стверджувати про те, що мала місце політична дискусія з приводу дій ОСОБА_3 на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Полтавській області, а відтак у суду відсутні вагомі причини для втручання у право на свободу висловлювати думки.

Враховуючи, що оприлюднена ОСОБА_2 інформація є сумлінним коментарем обраного члена Полтавської обласної ради щодо проблеми суспільного значення, то вони мають розцінюватись як суб'єктивна оцінка, а не як підтвердження факту.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун