Справа № 536/284/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О. ,

при секретарі - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 10 жовтня 2018 року по цивільній справі № 536/284/18 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 536/284/18 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

В своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ч.3 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочнерішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновленняпропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява поданапротягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Вказанерішення було отримане представником заявника (адвокатом Нестеренко А.В.) 13 вересня2019 року, а заява про його перегляд подана 02 жовтня 2019 року - тобто без пропускувідповідного строку на її подання.

Заявник не з`явився у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання, а тому не знав про таке повідомлення та відповідно його не бачив. Жодного поштового повідомлення, судові повістки до суду йому не надходили та відповідно він не отримував. З 25.02.2014 ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у його паспорті.

Стосовно публікації оголошення про час та дату судового розгляду у газеті «Зоря Полтавщини» зазначив, оголошення про виклик ОСОБА_1 було надруковано в судове засідання на 26.06.2018 року, однак судове засідання не відбулося. Оголошення на 10.10.2018 року судом не здійснювалось.

Неповідомлення Відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило ОСОБА_1 можливості реалізації прав, передбачених ч.2, 3, 6 ст. 43 ЦПК України, зокрема подавати свої заперечення, докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також призвело до ухвалення неправильного заочного рішення судом.

28 квітня 2009 року між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Заочним рішенням від 10 жовтня 2018 року задоволено позовні вимоги у розмірі - 120822 грн. 65 коп., яка складається з наступного : 4972,84 грн. - заборгованість за кредитом ;105488,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ;4131,55 грн. - заборгованість по пенею та комісію;штрафи відповідно до договору -5729,65 грн.

Також звертав увагу суду на очевидну неспіврозмірність суми залишку заборгованості за основним боргом по кредиту (4972,84 грн) та сумами неустойки.

Наголошував, не підписував жодного договору щодо отримання кредиту, а так не згоден із розміром нарахування процентів та штрафних санкцій, також не згоден із розміром отриманих коштів та графіком платежів.

Стаття 549 ЦК України дає визначення поняття неустойки:

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язаним.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У відповідності до розрахунку, станом на 31.01.2018 року становить 120822,65 грн., та складається з наступного: 4972,84 грн. - заборгованість за кредитом ;105488,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ;4131,55 грн. - заборгованість по пенею та комісію;штрафи відповідно до договору -5729,65 грн.

Формування штрафу (процентної складової) є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення.

Незаконність визначення цієї суми полягає в тому, що вона створює подвійнувідповідальність Відповідача перед Позивачем, що забороняється ст. 61 КонституціїУкраїни відповідно до якої Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичноївідповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Створює вказана сумагрошових коштів подвійну відповідальність Відповідача виходячи з того, що за теж самепорушення - несвоєчасне погашення процентів та/або тіла кредиту.

Підтримана також вказана позиція Верховним Судом України, який в своїй постанові від 21.10.2015р. по справі №6-2003цс15 (обов`язковій до виконання) зазначив наступне:

«Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржникомзобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.»

Крім цього, Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Ця позиція відповідає правовим висновкам Верховного суду України, викладеним в його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 частини першої статті 355 ЦПК України у справі № 6-16цс15 від 11.03.2015 р.

Також, згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Споживачі, зокрема фінансових послуг, є вразливою стороною договірних відносин, а тому законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні то Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Відсотки за користування кредитом в розмірі 1 % в місяць від суми заборгованості містяться в заяві позичальника. Натомість "комісія" не є відсотками за користування кредитом та не є послугою з надання споживчого кредиту, тому умова споживчого кредиту про встановлення кредитором комісії за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є нікчемною і не потребує визнання недійсною. Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості з комісії в розмірі 4131,55 грн. не можуть підлягати задоволенню.

Ця позиція відповідає правовим висновкам Верховного суду України, викладеним в його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 частини першої статті 355 ЦПК України у справі № 531/648/15-ц від 06.09.2017р.

На підставі вищевикладеного, просив суд скасувати заочне рішення від 10 жовтня 2018 року, ухвалене по цивільній справі № 536/284/18 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В судовому засіданні представник Відповідача адвокат Нестеренко А.В. заяву про скасування заочного рішення підтримала в повному обсязі.

Представник ПАТ «Приватбанк» в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала.

На підставі ст. 287 ЦПК України, суд своєю ухвалою може або скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки відповідач по справі не знав про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі доказами, та оспорює обставини викладені в позові, тому суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Заявником надані доводи для перегляду заочного рішення, тому суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення суду та призначити справу в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 258-261, 284-287 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скасувати заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від від 10 жовтня 2018 року, ухвалене по цивільній справі № 536/284/18 за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Призначити справу до розгляду в загальному порядку на 24 лютого 2020 року о 10 годині 00 хвилин.

Роз`яснити всім учасникам справи наступне:

Відповідно до ст. 191 ЦПК України, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відзив подається протягом 15 днів із дня даної ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.179 ЦПК України, позивач має право подати відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву відповідача.

Згідно з ч.3 ст.179 ЦПК України, копія відповіді на відзив та доданих до неї документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзив до суду.

Відповідно до ст.180 ЦПК України, відповідач має право подати заперечення на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Згідно з ч.3 ст. 180 ЦПК України, копія заперечення на відповідь на відзив та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) заперечення на відповідь на відзив до суду.

Відповідно до вимог ст.83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву .

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до вимог ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання.

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Учасники справи можуть отримати інформацію на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, щодо справи, що розглядається за наступною веб-адресою сторінки: http://km.pl.court.gov.ua/fair/

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Колотієвський