Справа № 489/6021/17 Головуючий у 1-ї інстанції Рум'янцева Н.О.
Провадження № 22ц/812/654/19 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

3 квітня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Лептугою С.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Рум'янцевої Н.О. в залі судових засідань в місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визнання недійсним договору дарування квартири, витребування квартири та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири, її витребування з чужого незаконного володіння та відшкодування компенсації моральної шкоди.

Одночасно із поданням позову ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 відкрито провадження.

Ухвалою судді того ж суду від 20 грудня 2017 року, в якій усунуто описку ухвалою від 19 лютого 2019 року, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження вищевказаної квартири, а також дії спрямовані на вчинення перешкод у користуванні квартирою позивачем.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2018 року та додатковим рішенням цього ж суду від 17 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Розподілені витрати.

12 лютого 2019 року відповідачі через свого представника звернулись з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2019 року заяву про скасування заходів забезпечення позову задоволено, скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1, накладений на підставі ухвали судді від 20 грудня 2017 року, а також заборону ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії спрямовані на перешкоджання вільному та безперешкодному користуванню вищевказаною квартирою.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на її незаконність та передчасність її ухвалення, та залишити в силі ухвалу судді, якою було забезпечено позов, до розгляду справи у касаційному провадженні.

На думку позивача суд першої інстанції не тільки не повідомив його належним чином про дату та час слухання заяви про скасування заходів забезпечення позову, але ще і скасував заходи забезпечення позову передчасно, до розгляду справи у суді касаційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі вважали апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а її доводи необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до змісту вимог, передбачених частинами 1 і 9 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за клопотанням учасника справи. У випадку ухвалення рішення щодо повної відмови в задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Тому, звертаючись до суду і обґрунтовуючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, відповідачі посилалися на те, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі і таке судове рішення набрало законної сили 17 січня 2019 року, з дати ухвалення постанови Миколаївським апеляційним судом. Але ні в рішенні суду, ні в додатковому рішенні або постанові суду апеляційної інстанції не зазначено про скасування заходів забезпечення позову, що змусило відповідачів звернутись до суду з цією заявою.

Такі обставини підтверджені змістом рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 жовтня 2018 року та додатковим рішенням цього ж суду від 17 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 січня 2019 року, якими в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (т. 2 а.с.217-222, т. 3 а.с.4-5, 110-114).

За такого, задовольняючи заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 набрало законної сили і необхідність у її забезпеченні відпала.

Висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову є вірним та таким, що ґрунтується на законі.

Посилання апелянта на те, що підставою для продовження дії заходів забезпечення позову є оскарження судового рішення в касаційному порядку не ґрунтуються на законі, оскільки у відповідності до статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і при залишенні в силі рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, останнє є підставою для скасування заходів забезпечення позову у відповідності до частини 9 статті 158 ЦПК України.

Доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про призначене судове засідання спростовуються як змістом його апеляційної скарги щодо обізнаності існування ухвали суду, у якій визначена дата та час судового слухання (т.3 а.с.172), так і наявною в матеріалах справи його відповіддю від 14 лютого 2019 року на заяву відповідачів про скасування заходів забезпечення позову, яка містить заперечення з цього приводу (т.3 а.с.149-150).

Крім цього положеннями частини 2 статті 158 ЦПК України передбачено, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду. Порядок обов'язкового повідомлення сторін або розгляд справи за обов'язковою участю учасників процесу законом не визначено, а тому розгляд цього питання судом без участі сторін не є грубим порушенням норм процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, в межах доводів апеляційної скарги, як того вимагає стаття 367 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2019 року про скасування заходів забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена, у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України, в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дати складення повного тексту судового рішення.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова