Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1649/19
Провадження №2/711/1065/19
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2019 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Черкаського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Черкаського міського ВРАЦС ГТУЮ у Черкаській області, в якому просить визнати, що фізична особа - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 08 грудня 1993 року, є рідною матір?ю позивача та визнати, що ОСОБА_2 є однією і тією ж особою, що вказана як ОСОБА_3, що є матірю позивача.

Ухвалою від 27.02.2019р. позовну заяву було залишено без руху. Підставою залишення позову без руху є те, що позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження, а не окремого, посилаючись на наявність спору про право. Натомість, всупереч вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК, в позові не заявлено ніяких вимог до відповідача та не визначено способу захисту прав та інтересів позивача у відповідності до вимог ст.16 Цивільного кодексу України. Позивачу був наданий строк для усунення недоліків тривалістю у десять днів від дня отримання копії ухвали.

Позивач отримав копію ухвали про залишення позову без руху 13.03.2019р., а отже строк для усунення недоліків позову сплинув 23.03.2019р..

18.03.2019р. на адресу суду надійшла письмова заява позивача, в якій останній зазначає про неможливість усунення недоліків своєї позовної заяви, обґрунтовуючи свою позицію неможливістю розгляду його вимог в порядку окремого провадження через наявність спору про визнання права на спадок.

Визначаючи наявність підстав для відкриття провадження по справі та надаючи оцінку позиції позивача, слід звернути увагу на наступне.

однією з визначальних гарантій належного здійснення правосуддя є суворе дотримання порядку розгляду судом звернень фізичних та юридичних осіб, що випливає зі змісту ч.1 ст.4 ЦПК. Діючий ЦПК передбачає, зокрема, можливість розгляду судом справ в порядку позовного та окремого провадження.

Для позовного провадження характерним є наявність двох сторін (позивача і відповідача) з протилежними інтересами, які займають рівне становище в процесі; наявність спору, який виник з матеріальних правовідносин; звернення до суду з позовною заявою; детальна регламентація нормами ЦПК; дією всіх принципів процесуального права; захисту підлягає порушене оспорюване, невизнане суб'єктивне право чи інтерес.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В окремому провадженні відсутній спір про право; відсутні сторони; справа порушується заявником шляхом пред'явлення до суду заяви; обмежується дія деяких процесуальних принципів (диспозитивності, змагальності, рівності тощо).

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, і про встановлення факту родинних відносин (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ч.4 ст.315 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанови ОСОБА_4 Верховного Суду від 30.05.2018р. у справі №761/16799/15-ц, від 22.08.2018р. у справі №644/6274/16-ц).

Таким чином, особливістю окремого провадження є те, що у порядку окремого провадження може вирішуватися тільки спір про факт, про стан, але не спір про право. Тобто, зазначене стосується випадків, коли заявник позбавлений можливості підтвердити належним доказом існування певного юридичного факту, від якого залежить виникнення особистих чи майнових прав. Без підтвердження такого юридичного факту заявник позбавлений довести існування в нього особистого чи майнового права перед невизначеним колом осіб. Суд же розглядаючи вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку саме окремого провадження, не обмежений дією принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, і може за власною ініціативою витребовувати необхідні докази, що сприятиме всебічному, повному та обєктивному зясуванню обставин справи, ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, тобто підтримці загального правопорядку.

Особливістю ж наявності спору про право є те, що право певної особи не визнається, порушується або оспорюється іншою особою відповідачем, що й обумовлює необхідність реалізації позивачем судової форми захисту його права. Отже, підставою звернення до суду з позовною заявою є саме порушення, невизнання або оспорювання законних прав та інтересів позивача з боку відповідача, до якого і заявляються позовні вимоги, в яких зазначається спосіб захисту.

Системний аналіз змісту ст.ст.4, 5, 175 ЦПК свідчить, що зміст позовних вимог має містити обраний позивачем спосіб захисту його прав та інтересів. При цьому, варто звернути увагу, що спосіб захисту фактично визначається механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства саме позивачу належить право визначати вид таких засобів, які мають бути приведені в дію за рішенням суду.

В контексті положень ст.16 ЦК обраний позивачем спосіб захисту має бути передбачений договором або законом. При цьому варто звернути увагу, що особа, законний інтерес або право якого порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. В той же час, якщо заявлений у позові спосіб захисту не передбачений законом або договором, або позивач просить застосувати спосіб захисту до неналежного відповідача, то це може бути підставою для відмови у позові.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду саме в порядку позовного провадження позивач посилається на наявність оспорювання його права на спадщину після смерті його матері. Натомість, в позовній заяві не зазначено, з боку яких осіб оспорюється таке право, який матеріально-правовий інтерес у Черкаського міського ВДРАЦС щодо наявності/відсутності у позивача права на спадкування, яке відношення має Черкаський міський ВДРАЦС до подальшої реалізації позивачем свого права на спадкування. В цьому контексті слід зауважити, що право на спадкування може оспорюватись іншою особою, яка має матеріально-правовий інтерес до спадкового майна (інші спадкоємці, фактичні володільці спадкового майна, територіальна громада тощо). Натомість в позові не зазначено жодної з цих обставин, - в той час, як позивач зазначає, що його мати померла понад 25 років тому, внаслідок чого майнові права на спадкове майно вже могли бути набуті іншими особами. До того ж, в позові не зазначається, яким чином сам позивач набув право на спадкове майно, враховуючи, що звернення до суду обумовлене лише метою визнання права позивача на оформлення спадку, а не його набуття.

Так само і не зазначено в позові жодної вимоги до відповідача Черкаського міського ВДРАЦС, що є істотним недоліком позовної заяви і перешкоджає відкриттю провадженню по справі.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи недоліки позовної заяви та її невідповідність вимогам ч.3 ст.175 ЦПК, про що було зазначено в ухвалі суду від 27.02.2019р., позивач мав виконати вимоги такого судового рішення та подати суду належним чином складену позовну заяву з усуненими недоліками або ж звернутись до суду з заявою в порядку окремого провадження. Натомість, вимоги позивача про здійснення розгляду його заяви саме в порядку позовного провадження та на підставі поданої ним позовної заяви, яка не відповідає вимогам ч.3 ст.175 ЦПК, перешкоджає суду відкрити провадження по справі як в порядку позовного провадження (через недоліки позовної заяви) так і окремого (через відсутність волевиявлення заявника).

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Враховуючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали від 27.02.2019р. у строк встановлений судом, позовна заява підлягає поверненню.

Стосовно сплаченого позивачем судового збору, то слід зауважити, що на підставі п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивач має право на повернення сплаченого ним судового збору, для чого він має звернутись до суду із відповідним клопотанням. В той же час, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, а отже саме позивачу належить право вибору чи ініціювати питання про повернення судового збору, чи повторно звернутись до суду з належною заявою для розгляду його вимог по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 293, 294, 175, 185 Цивільно-процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Черкаського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту, що має юридичне значення, - вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, але може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з моменту її складання.

Повний текст ухвали складено 27.03.2019 року.

Суддя: ОСОБА_5