Номер справи 623/2740/19
Номер провадження 2/623/734/2019
У Х В А Л А

іменем України

02.09.2019 суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Винниченко П.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про скасування рішення про відмову у реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування рішення про відмову у реєстрації місця проживання.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 липня 2019 року заява ОСОБА_1 залишена без руху, оскільки в порушення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не чітко сформульовані позовні вимоги. Зокрема, з назви позову вбачається, що позивач звернувся з вимогами про скасування рішення про відмову у реєстрації місця проживання, однак в прохальній частині позову позивач ставить питання про визначення місця проживання дитини, надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. Тому є незрозумілим, які саме вимоги заявляє позивач.

Всупереч п.5, 6, 7, 8 ч. 3 ст. 177 ЦПК України в даній позовній заяві відсутнє обґрунтування вимог позивача з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, окрім того положення ч. 1 ст. 161 СК, вказують на необхідність з`ясування особистої прихильності дитини до кожного з батьків.

Позивачем не надано жодних даних, що вона зверталася із відповідною заявою до органу опіки і піклування про вирішення питання стосовно визначення місця проживання дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До участі у справі взагалі не залучений батько дитини.

Також до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог.

Відповідно до п.п. 1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну подану вимогу немайнового характеру, тобто 1536,80 грн. (по 768 грн. 40 коп. за кожну вимогу), а позивачем сплачено лише 768,40 грн.

Заявнику було надано строк для усунення недоліків, які мали бути усунутими протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Заявнику було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З врахуванням наведеного, а також того, що зазначені в ухвалі недоліки заявником не усунені, відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення про відмову у реєстрації місця проживання - вважати неподаною та повернути заявнику.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя П. П. Винниченко