Справа № 456/1671/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/1318/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 січня 2018 року в складі судді Шрамко Р.Т. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В червні 2016 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувя в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 12 серпня 2014 року між сторонами укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум готівка»). Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн. Відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 20000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.

В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16 травня 2016 року допустив прострочення заборгованості за кредитом - 11872,22 грн., за відсотками - 33,76 грн. та по тілу кредиту - 12612,35. У зв'язку із систематичним порушенням боржником своїх обов»язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору відповідачу було нарахована неустойка, розмір якої становить 2489,20 грн.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 січня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1 в користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, , п/р № 0004) заборгованість у сумі 27011 грн. 53 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить скасувати з підстав недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Окрім цього, просить судові витрати стягнути з позивача на користь відповідача.

Скаржник заперечує факт укладання та підписання договору, вважає, що позивач не надав доказів і не довів того, що договір підписав саме він. Окрім цього, відповідач наголошує на тому, що грошових коштів не отримував, і відповідно, не погашав кредиту. Під час надання послуг банком він був введений в оману щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Також ОСОБА_2 зазначає, що суд допустив такі порушення процесуальних норм: не витребовував та не досліджував оригінали письмових доказів, довіреності представників позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що наявні в матеріалах справи, є незаконними та нелегітимними, всупереч вимогам закону, суд першої інстанції залишив заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності без розгляду та неправильно дослідив питання правозастосування інституту позовної давності при стягненні неустойки, не з'ясував важливих питань щодо процентної ставки та подорожчання кредиту .

Вважає, що наявні в матеріалах справи письмові документи не відповідають вимогам ЦПК України, зокрема у договорі відсутні істотні умови, тому він вважається неукладеним. Зазначає, що заяви про приєднання, розрахунки працівників банку, анкети та пам'ятки клієнта не є доказами існування боргу за кредитом, оскільки не підтверджують наявності боргу позичальника та його розміру.

18 червня 2018 року від представника Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Бачинського О.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, з доводами апеляційної скарги не погоджується та вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що матеріали справи містять докази в підтвердження укладення кредитного договору між сторонами. Щодо клопотань заявлених в апеляційній скарзі про витребування ряду документів, зазначає, що скаржник не надав доказів щодо вжиття ним, як особою яка подає клопотання, заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання такого доказу.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно відхилити, враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» суд виходив з тих обставин, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а сума заборгованості за кредитним договором 27011,53 грн. утворилася у зв»язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору.

Судом встановлено, що згідно договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» від 12.08.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, позивач надав позичальникові ОСОБА_2 кредит у сумі 20000,00 грн.

Факт виникнення між сторонами договірних зобов»язань підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних документів підписаних сторонами: Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування проекту «Максимум-готівка» від 12 серпня 2014 року, а також копія паспорта відповідача, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, детальний розрахунок заборгованості з відображення погашень заборгованості ОСОБА_2

Згідно п. 6 Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», своїм підписом відповідач визнав, що Підписанням цієї Анкети-Заяви підтверджує, що до моменту укладення Договору він попередньо ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання Кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та зазначення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією щодо Кредиту надання якої передбачено нормами чинного в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Законодавства України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз»яснені, зрозумілі, не потребують додаткових тлумачень та з якими він цілком згідний»

Сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту, дата видачі кредиту, право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка, умови дострокового розірвання та інше викладені у Довідці про умови кредитування з використання картки «Максимум-готівка».

Згідно п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов»язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача.

Позивачем такі умови були виконані та у Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») від 12.08.2014 року та Довідці про умови кредитування з використанням картки «максимум-готівка» (з прикладом використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту) від 12.08.2014 року позичальнику ОСОБА_2 повністю зазначені всі ці складові.

З підписанням договору та анкети-заявки сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 20000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.

З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що у порушення умов договору, позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16.05.2016 року має заборгованість в загальній сумі - 27011,53 грн., яка складається з: 11872,22 - заборгованість за кредитом; 33,76 грн. - заборгованість за відсотками; 12616,35 грн. - прострочене тіло кредиту; 2489,20 грн. - заборгованість по штрафах.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2, уклавши договір кредиту, не виконує умов укладеного кредитного договору, не сплачує платежів та процентів по договору за користування кредитом.

З Вимоги про досудове врегулювання спору за вих. № 44801-102б/б від 25.05.2016р. вбачаться, що на виконання умов договору позичальнику ОСОБА_2 направлена вимога про повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Судом встановлено, що договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 12.08.2014 року, відповідач припинив погашення тіла кредиту, згідно розрахунку боргу, із 09.03.2016 року, позов банком поданий 06.06.2016 року, відповідно позивач не пропустив строк позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права.

Разом з тим, у статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З долученого розрахунку штрафу встановлено, що заборгованість за таким платежем нарахована за період з 08.10.2015 року по 16.05.2016 року, відповідно в межах одного року спеціального строку позовної давності.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» є підставними і підлягають до задоволення, відповідно доводи апелянта про застосування наслідків спливу позовної давності звернення з позовом до суду не підлягають до задоволення.

Щодо твердження скаржника та його представника про порушення судом ст.ст. 84, 85 ЦПК України, що виразилося у залишенні без задоволення їх клопотань про витребування доказів, слід зазначити, що відсутність доказі про вжиття особою, яка подає клопотання про витребування доказів, заходів для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу, є підставою для відмови в задоволенні таких клопотань.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги з врахуванням поданого відзиву на апеляційну скаргу, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, в зв'язку з чим, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк