Дата документу 22.03.2019 Справа № 554/9542/15-ц
Провадження №2/554/193/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави, в складі суду :

судді - Блажко І.О.

при секретарі - Гребенюк С.С.

з участю представника відповідача/позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,

зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання пункту кредитного договору недійсним , -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 11.03.2015 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В якому прохали: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21 476,97 грн. (доларів США), що за курсом 28,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24,02.2015 складає 607 583,45 грн. за кредитним договором № PLOKGK від 04 липня 2008 року; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 04.07.2008 з відповідачем був укладений кредитний договір № PLOKGK, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 18761,88 доларів США з кінцевим терміном повернення до 04.07.2028 і зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Вказує, що боржник не виконав умови договору та станом на 24.02.2015 має заборгованість у сумі 21 476,97 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 17 996,74 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 1 836,25 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом 310,46 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором - 302,39 доларів США, штраф (фіксована частина) 8,84 доларів США, 1022,29 доларів США - штраф (процентна складова). Позивач посилається на те, що відповідачем в порушення умов договору зобов»язання за вказаним договором не виконано, і просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21 476,97 доларів США, що за курсом 28,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.02.2015 складає 607583,45 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (т.1 а.с.3-4).

13 березня 2015 року суддею Октябрського районного суду м.Полтава Тімошенко Н.В. заяву про самовідвід судді Тімошенко Н.В. задоволено. Позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано для повторного автоматизованого розподілу між суддями (т.1 а.с.21).

07 квітня 2015 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтава Кулешовою Л.В. відкрито провадження у справі. Призначено справу на 17 квітня 2015 року (т.1 а.с.26).

03 червня 2015 року заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтава (суддя Кулешова Л.В.) позовну заяву задоволено частково (т.1 а.с.95-96).

22 липня 2015 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_2, котра передана згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями судді Шевській О.І. (т.1 а.с.61-63, 65, 66).

17 грудня 2015 року ухвалою суду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 03.06.2015 у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду на 16 лютого 2016 року (т.2 а.с.244, 245).

11 жовтня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява представника позивача ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним. В якій прохала: визнати порушеним право споживача фінансових послуг на необхідну доступну інформацію про продукцію (п/п 4. п.1, ст.4 ЗУ "Про захист прав споживачів", право на отримання в письмовій формі перед укладенням договору про надання споживчого кредиту про ціну договору, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, державні субсидії та податковий режим сплати відсотків, тип відсоткової ставки, п.2 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів"), право споживача на інформацію про несправидливі умови договору про придбання фінансових інструментів (п/п.1 п.5 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів"), право на одержання достовірної інформації на ціну продукції (п/п.6, п.1 ст. 15 ЗУ "Про захист прав споживачів"). Визнати недійсним кредитний договір №РLOKGK на підставі п/п.1, 4, 5, 7 п.1 ст.21 та п.2 ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів" та застосувати наслідки його недійсності (т.2 а.с.110-118).

13 січня 2017 року до суду надійшли заперечення банку на позовну заяву ОСОБА_2 В яких прохали : відмовити ОСОБА_2 в зустрічному позові до банку про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним в повному обсязі; прохали застосувати термін позовної давності. Зазначили, що позичальником пропущено строк позовної давності. Відповідно до статей 256-257 ЦК України: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України: перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Кредитний договір №РLOKGK укладений між банком та ОСОБА_2 04.07.2008, тому саме з цієї дати позичальнику було відомо про порушення його прав та з цього розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 04 липня 2011 року. ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом 11.10.2016, тобто із пуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. ПАТ КБ "Приватбанк" просить застосувати суд по спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. На момент укладення кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. Правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, зокрема надання кредиту позичальнику. Кредитний договір укладено з дотриманням положень законодавства. ОСОБА_2 не додала до позову жодного доказу, що під час укладання кредитного договору вона не мала можливості прочитати даний договір та детально ознайомитися зі всіма умовами. Навпаки, позичальниця протягом тривалого періоду часу належним чином виконувала зобо'язання, що свідчить про згоду ОСОБА_2 зі всіма умовами кредитного договору. Банком на виконання відповідних положень ЗУ «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію про умови кредитування в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Перед укладенням договору ОСОБА_2 підписала довідку про загальну вартість кредиту, яка містить відомості щодо всіх витрати по кредиту. Вказана довідка містить відомості, як щодо розміру відсоткової ставки за кредитом, так і супутніх витрат за кредитом, а також розмір реальної відсоткової ставки, яка складає 19,23 % на рік. Також, при укладенні договору позичальник підписала Графік погашення заборгованості. Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Належних та допустимих доказів порушення зі сторони банку положень ст. 203 ЦК України ОСОБА_2 не додала до позовної заяви. Отже, правові підстави для визнання кредитного договору недійсним відповідно до положень ст.203 ЦК України відсутні. Відповідно до п.3 ст.3, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. ОСОБА_2 була вільною у виборі, як фінансової установи, так і валюти кредитування. Відповідно до ч.1 ст.638, ст.1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір і порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. ОСОБА_3 погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. При цьому, цивільним законодавством передбачено, що норми договору, не можуть звужувати права сторони договору, передбачені нормами законодавства, в тому числі й нормами про припинення та зміну договору. В кредитному договорі сторони погодили всі істотні умови договору, ОСОБА_2 погодилася з вказаними умовами, що засвідчила власним підписом в договорі. Виконуючи умови кредитного договору на протязі декількох років позичальник додатково підтвердила законність вказаних умов договору. Відповідно до п.3.6 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача ), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення відносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Однак, відповідно до ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання мати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату центів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють відсоткові ставки та комісійну винагороду по всіх своїх операціях. В даному випадку, разова винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту за своїм характером є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування. Таким чином, п. 8.1 договору в частині комісії не суперечить нормам діючого законодавства. ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві не надала доказів на підтвердження позовних вимог. Всі твердження позичальника грунтуються на припущеннях та не підлягають задоволенню (т.2 а.с.134-140).

13 червня 2017 року ухвалою суду зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об»єднано в одне провадження із первісним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, присвоївши справі єдиний унікальний номер №554/9542/15-ц (т.2 а.с.177).

13 червня 2017 року ухвалою суду призначено у цивільній справі №554/9542/15-ц судову експертизу. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи (т.2 а.с.178).

21 грудня 2017 року до суду направлено висновок судової економічної експертизи №1474/1475 від 14.12.2017, виконаної у цивільній справі №554/9542/15-ц (т.2 а.с.185-195).

30 серпня 2018 року до суду надійшла заява про зміну предмету та підстав позову до зустрічної позовної заяви. В якій прохали : прийняти заяву про зміну предмету та підстав позову до зустрічної позовної заяви. Визнати недійсним п. 8.1. Кредитного договору № PLOKGK від 04.07.2008 в частині сплати позичальником винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного договору (т.2 а.с.218-220).

22 листопада 2018 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в звязку з закінченням 06.11.2018 терміну повноважень у судді Шевської О.І. до провадження судді Блажко І.О. надійшла цивільна справа № 554/9542/15-ц (т.2 а.с.232, 233).

29 січня 2019 року ухвалою суду клопотання представника ОСОБА_2 за ордером ОСОБА_1 задоволено. Продовжено процесуальний строк підготовчого провадження. Викликано в судове засіданні на 26.02.2019 судового експерта Полтавського відділення ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_4 ОСОБА_5 для дачі усних пояснень щодо висновку №1474/1475 судової економічної експертизи. Призначено підготовче судове засідання на 26 лютого 2019 року (т.2 а.с.260, 261).

26 лютого 2019 року ухвалою суду закрити підготовче провадження у цивільній справі. Повторно викликано в судове засідання на 22.03.2019 судового експерта Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_4 ОСОБА_5 для дачі усних пояснень щодо висновку №1474/1475 судової економічної експертизи. Призначено справу до судового розгляду по суті на 22 березня 2019 року (т.3 а.с.6, 7).

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 за ордером ОСОБА_1 підтримала заяву про зміну предмету та підстав позову до зустрічної позовної заяви. Проти задоволення позовної заяви банку заперечувала повністю.

ПАТ КБ «Приватбанк» до суду представника не направили, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлені про судове засідання (т.3 а.с.15).

Суд, заслухавши представника ОСОБА_2 за ордером ОСОБА_1 приходить до висновку про задоволення первісного позову частково, про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Судом встановлено, що 04.07.2007 ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № PLOKGK, згідно з яким банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 18761,88 доларів США на придбання нерухомості (т.1 а.с.9-12).

Пунктом 8.1 договору передбачено, що банк зобов»язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 04.07.2008 по 04.07.2018 включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 23199,48 долар США на наступні цілі, з них 18000,00 дол. США на придбання нерухомості шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 540 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 126,79 дол. США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 95,09 дол. США для слати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 4437,60 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користуванням кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом зі сплатою відсотків за користування кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 4 по 9 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 309,11 долар США, згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п.3.6 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача ), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення відносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Згідно ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання мати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату центів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» комерційні банки самостійно встановлюють відсоткові ставки та комісійну винагороду по всіх своїх операціях. В даному випадку, разова винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту за своїм характером є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування.

Відповідно до висновку № 1474/1475 судової економічної експертизи у цивільній справі складеного 14.12.2017, зазначено наступне: «У відповідності до банківської виписки по рахунку №9827 з меморіальними ордерами, банківської виписки по рахунку №5556 з меморіальними ордерами за період з 04.07.2008 по 12.05.2016 порядок сплати платежів відповідно до таблиці 3 був наступним: основний кредит, комісія, відсотки, пеня. Комісія за період з 08.08.2008 по 07.10.2014 становить 4911,37 дол. США (т.2 .с.186-194).

Суд критично віднісся до висновку судової економічної експертизи.

Таким чином, п. 8.1 кредитного договору в частині комісії не суперечить нормам діючого законодавства.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, ОСОБА_2 по зустрічній позовній заяві не надала доказів на підтвердження позовних вимог.

Пунктом 8.4 договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов»язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п.8.4 договору за кожний день просрочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму просроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно п.5.3 договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. +5% від суму позову.

Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договорам, надавши позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти (т.1 а.с.12).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.525 ЦК України, встановлено заборону односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 зобовязана виконувати кредитні договори у відповідності до умов та законодавства.

У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 в період дії кредитного договору не дотримувалася його умов, внаслідок чого у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором у неї перед банком виникла заборгованість.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання.

Норми ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дають підстави для висновку, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно із розрахунком банку станом на 24.02.2015 утворилась заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом 17996,74 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 1836,25 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом 310,46 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 302,39 доларів США, штраф (фіксована частина) 8,84 доларів США, 1022,29 доларів США - штраф (процентна складова), а всього на загальну суму 21476,96 доларів США, що за курсом 28,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.02.2015 складає 607583,45 грн. (т.1 а.с.5-8).

Банк просить стягнути з відповідача штраф у сумі 08,84 доларів США (фіксована частина) та штраф у сумі 1022,29 доларів США (процентна складова) посилаючись на те, що їх стягнення передбачено умовами кредитного договору.

При цьому, кредитним договором не передбачено стягнення вказаних банком штрафів, а тому позовні вимоги щодо стягнення штрафу у сумі 08,84 доларів США (фіксована частина) та штрафу у сумі 1022,29 доларів США (процентна складова) не підлягають задоволенню.

Банк також просить стягнути пеню у розмірі 302,39 доларів США за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором.

Проте, пунктом 5.1 кредитного договору передбачено стягнення пені у гривневому еквіваленті, а тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача пеню у грошовій одиниці України гривні, що дорівнює 8554,61 грн., виходячи з курсу долара до гривні відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.02.2015, який становить 28,29.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови договору, що було встановлено у судовому засіданні, за нею утворилася заборгованість за кредитним договором, яка на момент розгляду справи не погашена.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом 17996,74 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом 1836,25 доларів США; заборгованості за комісією за користуванням кредитом 310,46 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором 8554,61 грн., а всього 20143,45 доларів США та 8554,61 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки, 04.07.2008 укладений кредитний договір №РLOKGK між банком та ОСОБА_2, тому саме з цієї дати ОСОБА_2О було відомо про порушення її прав та з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності, який сплив 04 липня 2011 року. ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом 11.10.2016, тобто із пуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку застосувати до позовних вимог ОСОБА_2 строк позовної давності, який ПАТ КБ "Приватбанк" просить застосувати, через що відмовити ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Судові витрати у справі сплачені банком при подачі позовної заяви до суду складають 3 654 грн. (т.1 а.с.2).

Судові витрати у справі сплачені ОСОБА_2 при подачі позовної заяви до суду складають 551 грн. 21 коп. (т.2 а.с.109).

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 654 грн., у зв»язку з задоволенням позову.

Судові витрати у розмірі 551 грн. 21 коп. віднести на користь держави, у зв»язку з відмовою у позові ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.12, 81, 130, 131, 141, 229, 263, 354 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позовну заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання пункту кредитного договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №PLOKGK від 04 липня 2008 року, укладено між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 у розмірі 20 143,45 долларів США, що за курсом станом на 24 лютого 2015 року складає 569 858 (п»ятсот шістдесят дев»ять тисяч вісімсот п»ятдесят вісім) грн. 20 (двадцять) коп. та пеню у розмірі 8 554 грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п»ятдесят чотири) грн.

Судові витрати у розмірі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 21 (двадцять одна) коп. віднести на користь держави.

Складання поновного тексту відкладено на 10 (десять) робочих днів 01 квітня 2019 року.

Позивач/відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 01001, м.Київ, вулиця Грушевського, будинок №1 Д, , рахунок №3111, МФО №305299.

Відповідач/позивач громадянка України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання відома адреса реєстрації квартира №47, вулиця Фурманова, 8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресоюhttp://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Суддя І.О.Блажко