ПОСТАНОВА

іменем України

29 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 391/642/18

провадження № 22-ц/4809/628/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Чельник О.І.(головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 16 липня 2010 ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань за кредитним договором, виникла заборгованість, яка станом на 27 серпня 2018 року склала 52976,66 гривень та яка складається з 42040,22 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 16244,64 нарахованої пені, та штрафів відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2498,89 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ним судові витрати по справі.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором б/н від 16 липня 2010 року кошти у розмірі 18998,89 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із порушення відповідачем умов договору про надання банківських послуг (про отримання позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь кредитора, крім грошових сум, нарахованих за комісією, пенею та штрафами.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів ознайомлення відповідача з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а саме письмової додаткової угоди, у якій установлена позовна давність строком 5 років. Вважає, що банк в односторонньому порядку вносив зміни до тарифів, але доказів того, що відповідач була повідомлена про підвищення відсоткової ставки надано не було. Крім того, вважає, що позивач пред'явив свої вимоги з пропуском позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що16 липня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір у вигляді анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12).

Вказаний договір про надання банківських послуг складається із анкети-заяви про приєднання, Пам'ятки клієнта, Умов та правил (а.с.12-28).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 було ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані їй у письмовому вигляді (а.с.12 зворот).

Водночас, п.1.1.3.1.8 договору передбачено, що по закінченні строку дії картки, він продовжується на новий строк, якщо раніше не надійшла заява від позикодавця про закриття рахунку.

Факт отримання кредитної картки «Універсальна» для розрахунків згідно з заявою-анкетою, долученою позивачем до справи, та користування кредитними коштами відповідач підтвердила у своїх письмових поясненнях, наданих суду (а.с.56-63).

Своїм підписом на заяві відповідач підтвердила факт згоди з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування у банку, обов'язок сплатити неустойку (пеню, штраф) в разі порушення позичальником термінів платежів та право банку в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт.

Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526, 527, 530, 1054 ЦК України.

Відповідно до Умов та правил платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості по кредиту. Строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Проте,відповідач свої обов'язки за кредитним договором №б/н від 16 липня 2010 року належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості.

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_4 належним чином умови договору не виконувала, сума заборгованості за кредитом розрахована банком станом на 27 серпня 2018 склала 52976,66 грн., яка складається з 42040,22 грн. заборгованості за відсотками, 16244,64 грн. - нарахованої пені, штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 2498,89 грн. (процентна складова) (а.с.8-11)

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Умовами договору про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку) встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Як убачається з Умов та правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Судом також встановлено, що прострочена заборгованість за кредитом утворилась з 25 серпня 2014 року та саме з цього місяця позивач два місяці підряд не вносив обов'язкових платежів за кредитом. Відповідач особисто здійснила останній платіж за умовами договору 04 січня 2018 року у сумі 129,40 грн., після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались та вказана обставина відповідачем спростована не була (а.с.11 зворот).

Строк дії картки до 30 квітня 2018 року .

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_4 за період з 01 липня 2010 року по 16 листопада 2018 року убачається, що останньою операцією, проведеною по даному картковому рахунку ОСОБА_4, є мобільне поповнення рахунку 29 грудня 2015 року (а.с.81-87).

Відповідно до умов кредитування (тарифи), що є невід'ємною складовою кредитного договору, які підписано відповідачем, передбачено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з урахуванням дати внесення останнього платежу, строку сплати щомісячного платежу до 25 числа наступного місяця, то саме з 25 січня 2018 року починає відлік строку загальної позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява до ОСОБА_4 подана АТ КБ «ПриватБанк» 11 вересня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності (а.с.5).

Правильним є висновок суду про відсутність підстав для стягнення пені з ОСОБА_4 за кредитним договором на підставі положення статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород.

Оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання Банком положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення боргу в загальному розмірі 18998,89 грн., яка складається з: 16000,00 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом та штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 2498,89 грн. (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, носять формальний характер, не підтверджені відповідними доказами та висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи , є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 без задоволення, а рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2018 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: О.Л. Дуковський

О.А. Письменний