УХВАЛА

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 758/9164/16-ц

провадження № 61-12195ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Українське державне підприємство з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс»,

розглянувши заяву Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» про зупинення виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року в частині, що не підлягає негайному виконанню,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними і скасовано накази Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс»: № 144 від 06 червня 2016 року, №146 від 07 червня 2016 року, №148 від 07 червня 2016 року, про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано незаконним і скасовано наказ Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс від 07.06.2016 р. № 130-ВК про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника генерального директора Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс».

Стягнуто з Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» на користь ОСОБА_1 407 656,20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 3000 грн на відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди, 12000 грн витрат на правову допомогу та 551,20 грн судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення заробітної плати за 1 місяць - червень 2016 року, у розмірі 10019,20 грн

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі - відмовлено.

03 липня 2019 року представник Козуліна А.В., діюча в інтересах Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року.

Цією ж ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» про зупинення виконання рішення суду першої інстанції, оскільки рішення в частині підлягає негайному виконанню, а відтак зупинення його виконання суперечитиме положенням статті 436 ЦПК України.

У серпні 2019 року Українське державне підприємство з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» звернулося до суду з заявою про зупинення виконання рішення суду першої інстанції, в обґрунтування якого посилається на те, що виконавче провадження щодо виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року відкрито, рішення суду першої інстанції в частині негайного виконання відповідачем виконане, позивач на даний момент працює на іншому підприємстві, тобто, має заробіток для забезпечення свого проживання, на підставі чого просило зупинити виконання рішення суду першої інстанції в частині, яка не підлягає негайному виконанню.

Вивчивши матеріали клопотання та доданих до нього матеріалів, Верховний Суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Тлумачення частини восьмої статті 394 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання чи дії судового рішення має містити обґрунтування необхідності такого зупинення.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Рішенням суду першої інстанції, яке оскаржується, стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Заявник просить зупинити виконання рішення суду в частині, яка не підлягає негайному стягненню, мотивуючи це тим, що платіж за один місяць ним перераховано на рахунок Відділу державної виконавчої служби, в провадженні якого на виконанні знаходиться відповідний виконавчий лист, та вказує, що позивач зазначав в судовому засіданні суду першої інстанції, що на момент розгляду справи перебуває в трудових відносинах з іншою юридичною особою, тобто, отримує заробітну плату, а відтак має засоби для існування і зупинення виконання рішення суду ніяким чином не вплине на його матеріальне становище та не створить загрозу для його життя та здоров`я.

Верховний Суд в ухвалі від 26 липня 2019 року акцентував увагу заявника на положеннях статті 43 Конституції України, згідно якої кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивача було звільнено незаконно, на підставі чого на його користь була стягнута сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка являє собою не що інше, як винагороду за працю, яка може бути отримана позивачем в порядку виконання рішення. Відповідач просить зупинити виконання рішення суду в частині даного стягнення, що призведе до обмеження гарантованого Конституцією права позивача отримати винагороду за свою працю. Таке обмеження є недопустимим, а тому суд позбавлений права задовольняти такого роду вимоги. Крім того, доводи заявника про те, що позивач працює на іншому підприємстві та наділений можливістю забезпечувати своє життя за рахунок отримуваної заробітної плати не заслуговують на увагу, оскільки всупереч вимогам статті 83 ЦПК України на підтвердження даного факту до заяви не долучено жодних доказів, а суд в свою чергу не може робити висновки, ґрунтуючись на припущеннях.

Інші доводи заяви зводяться фактично до незгоди скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій та обов`язком їх виконувати, однак, вказане не є безумовною підставою для зупинення виконання рішення суду, а відтак у задоволенні клопотання Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» про зупинення виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року в частині, що не підлягає негайному виконанню, слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись статтями 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Українського державного підприємства з обслуговування іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» про зупинення виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року в частині, що не підлягає негайному виконанню.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. П. Штелик