РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Кремінна

Справа № 414/480/19

Провадження № 2/414/236/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Кремінна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником житлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджую наступними документами: Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В даній житловій будівлі зареєстрований його син, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 З 2001 року відповідач виїхав з селища Красноріченське Кремінського району Луганської області за межи України до Російської Федерації, зв'язок з ним фактично втрачений, орієнтовано проживає в місті Хотьково Сергієво -Посадського району Московської області. Відповідач вже понад вісімнадцять років не проживає в житловій будівлі, за власною згодою виписуватись з житлової будівлі не бажає, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей не має і взагалі житловою будівлею він не цікавиться. В зв'язку з тим, що відповідача зареєстрований в житловій будівлі позивач не можу повноцінно розпоряджатись своєю власністю згідно норм чинного законодавства України. Метою звернення до суду є успішна реалізації права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а тому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловою будівлею за адресою: вул. АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення рішення. 02 квітня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 05-06).

На даний час за вказаною вище адресою зареєстровані позивач ОСОБА_1 його дружина ОСОБА_3 та його син ОСОБА_2 (а.с. 08).

Як вбачається з акту на предмет встановлення фактичного проживання ОСОБА_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем реєстрації не мешкає з 2001 року (а.с. 09).

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Положення ст. 405 ЦК України мають посилання на те, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, вказаними нормами, а саме частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

При цьому частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що член сім'ї власника домоволодіння ОСОБА_1 - його син ОСОБА_2 - зареєстрований за зазначеною вище адресою та не мешкає більше року, платежів не сплачує, а тому є всі підстави для визнання його такими, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, як такого, що не мешкає без поважних причин більше року за місцем реєстрації.

Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 386, 405 ЦК України, ст.ст. 9, 150,156 ЖК УРСР та керуючись 10, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, 355ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловою будівлею за адресою: вул. АДРЕСА_1.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов