ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Харків

Справа № 623/3083/18

Провадження № 22-ц/818/ 1986/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк",

Відповідач: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року, ухваленого суддею Бєссоновою Т.Д.,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 8 640 грн 92 коп.

Позов мотивований тим, що 18.12.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 13 100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 8 640,92 грн.

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження кола спадкоємців та складу спадкового майна, з яких би вбачалось: наявність спадкового майна, його вартості; наявність чи відсутність чинного заповіту; чи є відповідач - ОСОБА_1 спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 та у якому розмірі, чи відповідає розмір їх частки у спадщині розміру боргу, за відшкодуванням якого позивач звернувся з даним позовом до суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ "ПриватБанк" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Посилається на обставини, які були викладені в позовній заяві. Зазначає, що матеріали справи містять докази того, що відповідач прийняла спадщину, оскільки станом на день смерті боржника була зареєстрована з ним за однією адресою, про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась. Звертає увагу на те, що кредитор спадкодавця самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, а судом не з'ясовано, яке майно отримано спадкоємцями, яка його вартість, чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця. Судом не витребувано спадкову справу з нотаріальної контори, не витребувано відомостей про наявність рухомого або нерухомого майна, зареєстрованого за позичальником .

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг. За умовами зазначеного договору позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.13).

Позичальник зобов'язався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Позивачем зобов'язання перед ОСОБА_2 по кредитному договору виконано.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.(а.с.23).

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18.12.2006 року, згідно з яким заборгованість позичальника станом на 15 грудня 2017 року складає 8 640,92 грн (а.с. 6-12).

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про отримання боржником кредитних коштів в сумі 13100 грн., як зазначено позивачем у позовній заяві і розрахунок заборгованості складено станом на 15.12.2017, тоді як боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

15 травня 2014 року позивач звернувся в порядку ст. 1281 ЦК України до нотаріальної контори з претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_2, у якій повідомив про заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 9 622,02 грн. та просив повідомити спадкоємців померлого про наявність вказаної заборгованості перед банком (а.с.27).

Із дослідженої судом відповіді державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області (а. с. 28), судом установлено, що спадкову справу після смерті ОСОБА_2 було заведено на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» . Заяв про прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини від спадкоємців не надходило.

18 травня 2018 року банк надіслав на адресу ОСОБА_1, як спадкоємиці за законом, лист-претензію про наявність боргу у ОСОБА_2 за кредитним договором у сумі 8 640,92 грн. та зобов'язання його сплатити (а. с. 29).

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 цього Кодексу).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на ту обставину, що відповідач, виходячи зі змісту частини третьої статті 1268 ЦК України, є спадкоємцем ОСОБА_2 як особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Водночас належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання відповідача із ОСОБА_2 позивачем наведено не було, доказів перебування у шлюбі відповідача з позичальником на день його смерті матеріали справи не містять.

Інформації щодо наявності або відсутності чинного заповіту після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи також не містять.

Згідно з довідкою відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 05.10.2018 року - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованою з 1 квітня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Посилання в апеляційній скарзі на спільність реєстрації місць проживання відповідача та ОСОБА_2 не є беззаперечним доказом постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та саме по собі не може свідчити про прийняття відповідачем спадщини після смерті ОСОБА_2

Виходячи із наведеного, вірним є висновок місцевого суду щодо відсутності доказів на підтвердження того, що відповідач постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вказує на недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов'язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, ПАТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не витребувано спадкову справу з нотаріальної контори, не з'ясовано, яке майно отримано спадкоємцями, яка його вартість,не заслуговують на увагу, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, представництво інтересів якого в суді здійснювали особи, які мають юридичну освіту, що передбачає знання ними своїх прав та обов'язків у цивільному процесі, якими вони користуються на власний розсуд. Суд, дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов'язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог покладається саме на цю особу. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначав про те, що суд сам зобов'язаний був з'ясувати обставини проживання відповідача разом із спадкодавцем шляхом подання запиту до відповідних органів, що суперечить основоположним принципам змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам дана відповідна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 29 березня 2019 року