Провадження № 2/679/108/2019
Справа № 679/1691/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/1691/18,

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначила, що 08 лютого 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №19. В шлюбі у них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 56, 105, 110 СК України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки через протилежні погляди на сімейні відносини, втрату почуття любові та поваги, вони припинили шлюбні відносини з березня 2017 року, проживають окремо та спільне господарства не ведуть. Водночас остання не вбачає доцільності у вжитті заходів для примирення, вказуючи на неможливість збереження сім'ї.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Кожен з них окремо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позивач позов підтримала, відповідач такий визнав.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Суд, з'ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.

Із свідоцтва про одруження НОМЕР_3, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області 08 лютого 2015 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 08 лютого 2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що було зроблено актовий запис №19 (арк. спр. 9).

У період шлюбу у сторін по справі народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 11 серпня 2015 року (арк. спр. 8).

Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулась до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх та їх неповнолітнього сина, що має істотне значення.

При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо втрати почуттів у подружжя по відношенню одне до одного, що стало підставою для припинення шлюбних стосунків, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів.

При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. Крім того, судом застосовуються норми права, які наявні в ст. 112 СК України та які визначають підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя.

З'ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв'язку з наданням сторонам строку на примирення.

При цьому судом враховується те, що відповідач визнав позов та згоден на розірвання шлюбу, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову.

Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім'ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 11 грудня 2018 року. Як позивач, так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу, про що кожен з них зазначив у поданій заяві.

За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на її користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Крім того, поверненню з державного бюджету підлягають 20 копійок судового збору, внесених позивачем в більшому розмірі, ніж встановлено законом, що відповідатиме п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08 лютого 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №19.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 60 копійок судового збору, сплаченого при поданні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: 30100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 10 січня 2019 року.

Суддя О.М. Гавриленко