Справа № 703/4238/18
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кирилюк Н.А.
при секретарі Римському Д.І.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1.
В цьому будинку зареєстрований, але з 1 березня 2014 року фактично не живе її колишній чоловік ОСОБА_2
Оскільки відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації у належному позивачу будинку, вважає, що його належить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в судовому порядку.
В судове засідання позивач не з'явилась, в направленій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, позов задоволити та не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання також не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином та задоволити позов з наступних підстав.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 1993 року, рішення Смілянського районного суду від 15 лютого 2001 року по справі № 2-126/2001 р. та договору дарування від 15 лютого 2001 року ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1.
Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.
Аналогічні норми містяться і в ст. 319 ЦК України, відповідно до частини 1 якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 11 жовтня 2018 року та довідки виконкому Костянтинівської сільської ради від цієї ж дати в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але з 1 березня 2014 року не живе ОСОБА_2
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 наведеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Враховуючи те, що відповідач не проживає у належному позивачу будинку понад 1 рік, суд вважає, що він втратив право користування цим житлом.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору.
На підставі 319, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, задоволити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Н. А. Кирилюк