У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря Газіної О.С.,

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовну заяву залишити без розгляду. В задоволення заяви представника відповідача про відшкодування витрат просив відмовити, оскільки витрати відповідача на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами, суду не надано видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів адвокату. Посилався на те, що не зазначено якими доказами підтверджується фактичне понесення відповідачем та адвокатом витрат на правову допомогу, їх оплати. Відповідно до поданих адвокатом документів не можливо підтвердити та перевірити здійснені витрати адвоката по даному спору.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду заперечував, посилаючись на те, що позов пред'явлено не до належного відповідача. Разом з тим, просив вирішити питання про стягнення з позивача витрат відповідача на правову допомогу.

Представники третіх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проти задоволення клопотання представника позивача про залишення позову без розгляду не заперечували. З приводу клопотання представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу заперечували, та в його задоволенні просили відмовити, посилаючись на те, що витрати відповідача на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами. Доказів на підтвердження того, що номер телефону, який зазначений в довідці про зарахування коштів, належить саме відповідачу по справі, суду не надано. Таким чином, відповідно до наданих до суду документів, не можливо підтвердити та перевірити здійснені витрати адвоката по даному спору.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, та про відсутність підстав для вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що подання відповідної заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача, враховуючи вимоги диспозитивності цивільного процесу, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З приводу вимог представника відповідача про відшодування витрат на правову допомогу та витрат адвоката, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами ч. 5 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 6 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п'ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев'ятої статті 141 цього Кодексу.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу суду надано: додаткову угоду № 1 до договору №10-16 від 01.09.2016 року про надання правової допомоги; копію акту про надання правової допомоги №1-06/18 від 30.06.2018 р.; розрахунок витрат на правову допомогу до акту №1-06/18 від 30.06.2018 р.; копію акту про надання правової допомоги (гонорар) №2-06/18 від 30.06.2018 р.; копія довідки АТ КБ "ПриватБанк" про перерахування грошових коштів; акт №119-19 про виконані юридичні послуги з надання правової допомоги; розрахунок витрат на правову допомогу до акту №119-19 від 23.03.2019 р.; копії квитанції за №№3284877-1, 3493139-1.

З наданої до суду копії квитанції АТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що за рахунком НОМЕР_1 (ОСОБА_2) - 02.07.2018 року здійснено поповнення готівкою в терміналі самообслуговування: Балаклея, вул. Соборна, б. 75, Аптека. Платник: тел. НОМЕР_2 двома платежами в сумі 1000,00 грн. та 14864,00 грн.

Разом з тим, вказана квитанція, та надані представником відповідача до суду докази, не містять підтвердження фактичного понесення вказаних витрат саме відповідачем ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене, а сам те, що до суду не надано підтвердження понесення відповідачем витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 142, 257, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 - залишити без розгляду.

В задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 29 березня 2019 року.

Суддя І.В. Ніколаєнко