Житомирський апеляційний суд
Справа №294/562/18 Головуючий у 1-й інст. Мандро О. В.
Категорія 55 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №294/562/18 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Романівський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на ухвалу судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року Мандро О.В., яка постановлена в смт Чуднові,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дочірнього підприємства «Романівський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (надалі ДП «Романівський лісгосп АПК»). Просив визнати незаконним та скасувати наказ від 13 березня 2018 року №60-ІІ про його звільнення з посади розмітника хлистів 5-го розряду Бердичівського лісництва за п.1 ст.41 КЗпП України, поновити на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 березня 2018 року до дня поновлення на роботі. У січні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. та вирішити питання витрат в сумі 5 000 грн., пов`язаних з розглядом справи, які він поніс на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року позовна заява ОСОБА_1 до ДП «Романівський лісгосп АПК» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди залишена без розгляду на підставі частин 11 та 13 ст.187 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема зазначає, що належало сплатити судовий збір лише за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, оскільки, на думку заявника, у даній справі позивач звільнений пунктом 1 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» від оплати решти позовних вимог. Отже, залишення одночасно без розгляду всіх позовних вимог є безпідставним, що фактично порушило право позивача на доступ до правосуддя.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди на підставі частин 11 та 13 ст.187 ЦПК України, суддя суду першої інстанції виходив із того, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 16 травня 2019 року, якою позовна заява була залишена без руху.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із висновком судді суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи, а порушення норм процесуального права призвело до неправильного залишення позовних вимог без розгляду, а отже, постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини одинадцятої ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175,177 цього Кодексу, поставляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (частина тринадцята ст.187 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2018 року позивач пред`явив позов про визнання наказу роботодавця про звільнення його (позивача) з роботи недійсним, поновлення на роботі та стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.3).

Ухвалою судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2018 року провадження у справі за позовом із вищевказаними позовними вимогами було відкрито (а.с.11). Одночасно в ухвалі зазначено, що позивач від сплати судового збору звільнений та позовна заява відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України. Отже, при викритті провадження у справі суддя суду першої інстанції вважав, що від сплати судового збору позивач звільнений законом із усіх заявлених первісних вимог.

Проте, пункт 1 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняє позивачів від сплати судового збору лише у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

24 січня 2019 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог (а.с.79-80). Так, ОСОБА_1 додатково звернувся з позовною вимогою про відшкодування моральної шкоди та одночасно просив вирішити питання розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, яка ним понесена на послуги адвоката.

Ухвалою судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року позов був залишений без руху на тій підставі, що позивачем не надано документа, який би підтверджував сплату судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди та роз`яснено, що недоліки необхідно усунути, подавши до суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору з даної позовної вимоги (а.с.110).

Ухвала про залишення без руху отримана представником позивача 24 травня 2019 року (а.с.116).

27 травня 2019 року представник позивача, повноваження якого підтверджені належним чином, подав заяву, в якій просив звільнити позивача від сплати судового збору з позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а також одночасно звертав увагу на те, що вимогу про визнання недійсним наказу про звільнення позивача вони підтримують, а вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу просять не розглядати (а.с.117-118,119).

Як убачається зі змісту ухвали, що оскаржується, суддя суду першої інстанції обговорив питання щодо звільнення позивача від сплати судового збору з позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди та дійшов до висновку, що позивачем на підтвердження скрутного матеріального стану доказів не надано, але разом із тим, не ухвалив рішення щодо клопотання про звільнення (відмову в звільненні) від сплати судового збору та передчасно залишив дану вимогу (про відшкодування моральної шкоди) без розгляду з підстав, передбачених частинами 11,13 ст.187 ЦПК України.

Щодо решти позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підстав для їх залишення без розгляду відповідно до положень частин 11,13 ст.187 ЦПК України взагалі не вбачалося, оскільки недоліки та залишення без руху стосувалося лише вимоги про відшкодування моральної шкоди та не охоплювало інших позовних вимог (про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Слід було з`ясувати, з яких правових підстав представник позивача просить «не розглядати» позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач міг мати на увазі п.4 частини 1 ст.255 ЦПК України або швидше за все - пункт 5 частини першої ст.257 ЦПК України. Проте незаконність залишення таких вимог без розгляду на підстав частин 11,13 ст.187 ЦПК України є очевидною.

Крім того, не можна вважати залишеною без розгляду позовну вимогу про визнання незаконним наказу роботодавця про звільнення позивача з роботи, яку належить продовжувати розглядати.

Оскільки оскаржена ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, то за приписами ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а справа -направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 30 серпня 2019 року.