Провадження № 2/761/1724/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Шлапаковій А.О.,

за участі

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 17.11.1994 р. В квартирі зареєстровані позивачі, мати позивачів ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 - син ОСОБА_1. Починаючи з кінця 2011 року відповідач ОСОБА_3 залишив місце проживання і більше в спірній квартирі не з»являвся, на зв»язок не виходив. Його особистих речей у квартирі немає, участі по утриманню квартири відповідач не несе, кореспонденцію не отримує. Перешкоди у користуванні приміщенням відповідачу не чиняться. Факт відсутності відповідача понад один рік в квартирі підтверджують відповідні акти, засвідчені представниками обслуговуючої організації будинку. Протягом тривалого часу відповідач не проживає в квартирі за місцем реєстрації, що завдає власникам додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги. За таких обставин позивачі відповідно до ст.ст.16, 316,317,405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просять суд: визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку.

Провадження у справі відкрито 30.07.2018 р., вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 13.11.2018 р.

Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-1546 від 19.12.2018 року відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи.

21.12.2018 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва вирішено питання про прийняття справи до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 06.03.2019 року.

В судовому засіданні позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримано заявлені вимоги, просили задовольнити в повному обсязі на підставі викладеного в позові. Надали згоду на ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів та просили суд покласти на них судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та у спосіб встановлений чинним ЦПК України. В судове засідання не з»явився, заяв та клопотань від нього, відзив на позову заяву в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст. 223,280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Вислухавши пояснення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, дослідивши надані в порядку чинного ЦПК України докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 127.11.1994 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори.

Як свідчить довідка Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.06.2018 р. № 109-109/ОПП/Я-3038 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:ОСОБА_10 з 17.08.1965 р., ОСОБА_1 з 30.01.2003 р., ОСОБА_2 з 19.12.2006 р. та ОСОБА_3 з 25.10.2007 р.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 і це підтвердив ОСОБА_2. відповідач ОСОБА_3 є рідним сином позивача ОСОБА_1, який не проживає в квартирі з 2011 р. Також відповідач не несе витрат по утриманню квартири. Особистих речей відповідача не має в помешканні. При цьому, відсутність ОСОБА_3 за місцем реєстрації не є поважною, будь - які перешкоди відповідачу у проживанні не чиняться.

З наданих Актів, що їх було підписано сусідами мешканкою квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_7 та мешканкою кВ. 69 з тією ж адресою ОСОБА_8, і який затверджений управителем ВОП «Діброва» ОСОБА_9 11.07.2018 р. ОСОБА_3 за місцем реєстрації не поживає.

Також до матеріалів справи долучались акти, складені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та засвідчені уповноваженою особою КП з обслуговуваня житлового фонду Шевченківського району м. Києва щодо відсутності (не проживання) ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 від 13.06.2018 р. та 24.10.2018 р.

Акт від 20.02.2019 року суд не приймає до уваги з огляду на положення 9 ст. 83 ЦПК України, у зв»язку із відсутністю підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідачів в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки позивачі є власниками квартири, вони мають право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися майном - спірною квартирою.

Під час розгляду справи доказів того, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 отримано не було.

Також відсутні належні докази того, що за місцем реєстрації відповідача перебувають речі останнього та він несе витрати по утриманню майна та сплачує комунальні послуги.

Крім того, не було встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_3 чиняться перешкоди у проживанні за місцем реєстрації - в квартирі АДРЕСА_1.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачів в в частині визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

З іншого боку суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачів в частині зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку зважаючи на те, що з огляду на вищезазначену норму матеріального право така вимога є передчасною.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання позивачів висловлене у судовому засіданні - покласти такі витрати на них..

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,83,буде 141,196,258,259,263,268,280-285,352,354 ЦПК України, ст..ст. 319,321,391,405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.03.2019 року.

Суддя: