Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/320/19
Провадження № 2-о/376/14/2019
УХВАЛА

"15" лютого 2019 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Клочко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Домантівська сільська рада Сквирського району Київської області, про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Розглянувши надані матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі за вищевказаною заявою.

З прохальної частини заяви вбачається, що заявники просять встановити факт батьківства по відношенню до себе.

Встановлення факту батьківства заявнику необхідно для оформлення спадкових прав.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 128 Сімейного кодексу України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз'яснень даних в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

З аналізу змісту вказаного пункту постанови, слід дійти висновку про те, що в порядку окремого провадження можуть подаватися лише заяви про встановлення факту батьківства (материнства) у разі смерті батька чи матері дитини, для підтвердження факту батьківств (материнства) померлої особи щодо дитини.

Проте, дана заява таких відомостей не містить.

Водночас, встановлення факту батьківства тягне за собою певні юридичні наслідки у вигляді набуття дитиною по відношенню до батька, факт батьківства якого просять встановити, відповідних прав на утримання, спадкових прав тощо.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, з вимоги, з якою заявкики звернулися до суду для встановлення батьківства, наявний спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.315 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересована особа: Домантівська сільська рада Сквирського району Київської області, про встановлення факту родинних відносин.

Роз'яснити заявникам про право на звернення до суду з таким позовом на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Клочко