Ухвала

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 336/3813/17

провадження № 61-5275ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха Ольга Василівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О. В., про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року та залишити в силі ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2018 року.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Однак, дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що судом першої інстанції під час розгляду цієї цивільної справи не приймалося жодної ухвали про витребування будь-яких доказів у позивача, що виключає можливість залишення позову без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України.

Крім того, наявність чи відсутність зразків почерку, які зобов'язався надати позивач у справі, не мають жодного правового значення для вирішення судом процесуального питання щодо призначення чи відмови у призначенні судової експертизи за клопотанням представника позивача.

Призначення у справі судової експертизи є підставою для подальшого збирання матеріалів, необхідних для її проведення у відповідності до частин першої та третьої статті 107 ЦПК України.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не вирішувалося клопотання про призначення у справі судової експертизи, то дії суду щодо витребування матеріалів для її проведення є передчасними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Апеляційний суд, застосувавши правильно положення статей 257, 379 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи вищевикладене, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха ОльгаВасилівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник