ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5404/19 Справа № 201/1054/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

судді: Демченко Е.Л., Макаров М.О.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Прокуратури Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення збитків і витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року Прокуратура Дніпропетровської області звернулась до суду з позовом про стягнення збитків і витрат (а.с. 2-5, 37-40).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпра від 07 лютого 2018 року по справі відкрито провадження (а.с. 1, 36).

28 грудня 2018 року прокуратура Дніпропетровської області звернулась до суду із заявою про забезпечення позову Прокуратури Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення збитків і витрат (а.с. 6-8, 54-56).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року заяву прокуратури Дніпропетровської області про забезпечення позову задоволено (а.с. 9)

Не погодившись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 29 грудня 2018 року, оскільки вважає дану ухвалу незаконною та необгрунтованою (а.с. 16-18).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні суду перебуває цивільна справа Прокуратури Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення збитків і витрат.

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що вина ОСОБА_1 у завданні матеріальної шкоди позивачу, встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, відомості про його працевлаштування з 2011 року відсутні. Будь-яке інше майно у власності ОСОБА_1 , окрім майна на яке просить накласти арешт, не перебуває, а тому вважає, що не накладення арешту на майно, у разі задоволення позовних вимог позивача, унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення вищевказаного позову прийшов до висновку, що майно на яке накладено арешт відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи. В провадженні суду перебуває цивільна справа та між сторонами виник майновий спір про відшкодування збитків завданих ДТП в розмірі 109 754, 59 грн., що є значною. Спір між сторонами в досудовому порядку не вирішено, крім того є велика вірогідність того, що майно, яке належить відповідачу буде відчужено на користь третіх осіб, а також з метою запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобов`язання, а тому є підстави вважати, що під час розгляду справи судом майно може бути відчужено на користь третіх осіб чи вчинені будь-які інші дії, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеному спору, тому існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, в зв`язку з чим невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Дослідивши наведені обставини та враховуючи приведені норми процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність забезпечення позову та накладення арешту на майно відповідача.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами ухвали суду, які наведені в її обґрунтування. Також, заявником не надано доказів на спростування мотивів суду та їх необгрунтованості.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпра від 29 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскарження у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О. Макаров