311/2801/19
12.08.2019
Провадження № 2/311/934/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення без руху

12.08.2019 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Пушкарьова С.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Василівський районний відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

30.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 874 від 25.01.2017 року, вчинений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 25974,76 грн. з нього на користь ПАТ «Альфа Банк».

З матеріалів справи вбачається, що виконавчим написом, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, з позивача було стягнуто заборгованість за споживчим кредитом.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст.ст. 176, 177 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові або електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З позовної заяви вбачається, що виконавчий напис №874 вчинений 25.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі кредитного договору №490955850 від 11.07.2016 року, укладеним з ПАТ «Альфа Банк», однак, всупереч вимогам закону позивачем не додано до матеріалів позовної заяви копію кредитного договору, укладеним між нею та банком, або дані про неможливість отримати даний договір.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не погоджується з розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором, але не надає суду жодних доказів з приводу оскарження цього договору або визнання його недійсним. Більше того, доданий графік платежів (ксерокопія) взагалі неможливо прочитати.

Також у порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення ціни позову.

Крім того, у порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну та соціальну функції.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір, це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір».

Позивач у позовній заяві посилається на ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Споживачем, права якого захищаються на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору в позовній заяві ОСОБА_1 є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача та стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Враховуючи вищенаведене, на дані правовідносини норми ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються і тому посилання позивача на ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, є безпідставними.

Крім того, відповідні зміни у сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі Закон № 484-VІІІ), який набрав чинності з 1 вересня 2015 року. Цим Законом значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Тобто з 01.09.2015 року категорії пільговиків звужені. Так, споживачі від сплати судового збору не звільняються.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до Законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Відносно змін у ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» щодо кола осіб, які звільняються від сплати судового збору, це означає, що звуження законом кола осіб, які звільняються від сплати судового збору, не може бути підставою для покладення на цих осіб обов`язку зі

сплати судового збору після вчинення процесуальної дії, зокрема після відкриття провадження. Водночас зазначена норма не передбачає продовження дії прав, які діяли раніше.

Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору (при забезпеченні доказів, при апеляційному чи касаційному оскарженні), пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на вищезазначене можна дійти висновку про те, що процесуальний Закон визначає свою дію у часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій. За таких умов, Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії.

Позовна заява ОСОБА_1 містить позовну вимогу немайнового характеру, за яку передбачено Законом сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн.

Згідно приписів ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, подана ОСОБА_1 позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа Василівський районний відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність усунення вказаних в ухвалі суду недоліків в десятиденний строк з дня отримання ухвали.

Уточнити позовну заяву щодо предмету заявлених вимог.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова