Справа № 216/1323/19
провадження 2/216/2359/19
РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.01.2019 ВП №58003080 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. йому стало відомо про те, що 03 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 1513, відповідно до якого звернуто стягнення на його нерухоме майно житловий будинок з господарськими побудовами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак він вважає цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог законодавства, у зв`язку із тим, що нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості боржника в контексті наявності документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, в порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, стягувачем має бути наданий оригінал кредитного договору, однак нотаріусу було надано лише розрахунок заборгованості, який не є документом, що посвідчує безспірність визначеної суми боргу.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був сповіщена належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., надала суду заперечення, вказує, що посилання позивача на визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню через відсутність документів, які підтверджують безспірність заборгованості є безпідставним. В розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» «безспірність» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається наявність боргу, а документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності, тому просить суд відмовити позивачу в позові.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1513 про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок з господарськими побудовами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який є майновим поручителем ОСОБА_3 , за її кредитним зобов`язанням за кредитним договором №1/294-МК, укладеним між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 04.09.2008, в сумі 4 025 443, 64 грн. (а.с.48).

Статтею 18 ЦК України, визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»).

Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право винило в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником, що визначено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

23.10.2014 відповідач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_3 (кредитний договір 1/294-МК від 04.09.2008) та поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (договір поруки 1/294-МК/3 від 04.09.2008 та договір поруки 1/294-МК/2 від 04.09.2008) заборгованості за кредитним договором, у тому числі за відсотками, комісії та штрафних санкцій, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06.10.2016 позовні вимоги були задоволені частково, а рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06.10.2016 було скасовано, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №1/294-МК від 04 вересня 2008 року станом за період з 05 травня 2014 року по 17 липня 2014 року у розмірі 1 449 656 (один мільйон чотириста сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 41 (сорок одна) копійка, із яких заборгованість по кредиту 1 035 516,58 грн., заборгованість по відсоткам 43 937,91 грн., пеня - 24 139,99 грн. (а.с.17-21), в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Виконавчий лист у зазначеній справі знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В., який своєю постановою від 30.01.2019 описав та наклав арешт на майно ОСОБА_1 (а.с.22).

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що публічне акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема оригінал кредитного договіру та виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, беручи до уваги наявність рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спірним кредитним договором № 1/294-МК від 04 вересня 2008 року та договорами поруки № 1/294-МК/3 від 04.09.2008 та № 1/294-МК/2 від 04.09.2008 заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пені, у розмірі 1 449 656, 41 грн., яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Щигарцева І.В., у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед публічним акціонерним товариством комерційного банку «Приватбанк» на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, вказані обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 03 жовтня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстровано в реєстрі №1513, про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації якого, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 4 021 943 ( чотири мільйона двадцять одна тисяча дев`ятсот сорок три) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов