ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1959/19 Справа № 183/5760/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" (далі - ТОВ агрофірма "Олімпекс-Агро") про розірвання договору оренди земельної ділянки, мотивуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13 березня 2017 року їй належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,9200 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, вказану земельну ділянку вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_2

Вказувала, що її батько за життя уклав з ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» договір оренди земельної ділянки строком на 11 років, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомосковському районі 13 червня 2012 року. 30 березня 2017 між ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» та нею було укладено додаткову угода про зміну сторони у зобов'язанні, у зв'язку з чим договір оренди землі був перереєстрований державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36061536 від 10 липня 2017 року.

Зазначала, що відповідно до договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_2 передав, а ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» прийняв в оренду земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,9200 га, сторони погодили, що за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар нараховує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 4% від грошової оцінки землі, а також орендар взяв на себе зобов'язання проводити безкоштовну поставку соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки позивача до 0,40 га, проводити відшкодування витрат на поховання, також договором передбачена можливість коригування орендної плати орендарем, шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі.

Посилаючись на те, що в період з 2012 року по 2016 рік нарахування орендної плати здійснювалась з порушенням умов договору оренди земельної ділянки, оскільки проводилась без індексації грошової оцінки землі, взагалі не виконувались взяті зобов'язання зі сплати орендної плати у вигляді безкоштовної поставки 1 тони грубих кормів (соломи) до її садиби, а також не надавалися послуги по обробітку присадибної ділянки, крім того не надана допомога на поховання орендодавця - батька позивача, а тому просила суд ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди земельної ділянки площею 4,9200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» з урахуванням додаткової угоди про зміну сторони у зобов'язанні від 30 березня 2017 року, укладеної між нею та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро», зареєстрованого державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36061536 від 10 липня 2017 року, про що до Державного реєстру прав був внесений запис про інше речове право за №21307187.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційні скарзі відповідач ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що вони виконували умови договору належним чином, а позивач невірно трактує його умови.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 13 березня 2017 року позивачу ОСОБА_1 належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,9200 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.7).

Вказану земельну ділянку позивач успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_2

За життя, між ОСОБА_2 та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» було укладено договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано у відділі Держкомзему Новомосковського району 28 липня 2004 року (а.с.42-43).

За умовами договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_2 передав, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,9200га.

Сторони погодили, що за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар нараховує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 4% від грошової оцінки землі, а також Орендар взяв на себе зобов'язання проводити безкоштовну поставку соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки позивача до 0,40 га, проводити відшкодування витрат на поховання. Крім того, договором передбачена можливість коригування орендної плати орендарем, шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі.

Також між ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №246 від 28 липня 2004 року, якою було внесено зміни до договору оренди, зокрема в п.2.2, а саме: за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар нараховує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 2% від грошової оцінки землі, що становить 1.139 грн., а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0.40 га. Орендар відшкодовує витрати на поховання в розмірі 257 грн., а також цією угодою було змінено строк дії договору до 31 грудня 2021 року (а.с.44).

30 березня 2017 між ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода про зміну сторони у зобов'язанні, у зв'язку з чим договір оренди землі був перереєстрований державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36061536 від 10 липня 2017 року, про що до Державного реєстру прав був внесений запис про інше речове право за №21307187, що підтверджується інформацією з Державного реєстру (а.с.12).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведені заявлені позові вимоги.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля - є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договори найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

За змістом ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно із ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач право власності на земельну ділянку набула 13 березня 2017 року, з позовом звернулась 10 листопада 2017 року, зазначивши, що відповідач систематично, починаючи з 2012 року по 2016 рік, не виконує взяті на себе за договором оренди землі зобов'язання, втім саме у зв'язку з набуттям права власності на земельну ділянку лише у 2017 році вона не може порушувати питання про невиконання обов'язків за час який не була власником земельної ділянки.

Крім того відповідачем здійснено орендну плату за 2013-2017 роки в натуральній формі.

Крім того, статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, зокрема, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, доказів того, що ОСОБА_2, як орендодавець, звертався з будь-якими вимогами до ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро», матеріали справи не містять.

Також, пунктом «д» ч.1 ст.141 ЗК України встановлено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати.

У даному випадку факт систематичної несплати орендної плати відсутній.

Колегія суддів також зазначає, що в позовній заяві не зазначено про факти відмови (або нереагування) відповідача у виконані умов договору оренди щодо безкоштовного завезення соломи до садиби позивача, безкоштовної оранки та/або культивації присадибної земельної ділянки позивача. Про наявність заперечень щодо доводів відповідача про відсутність звернень позивача для надання йому вищевказаних безкоштовних послуг позивачем не зазначено.

Колегія суддів наголошує на тому, що безкоштовна доставка придбаної нею соломи чи виконання інших робіт (оранка, культивація присадибної ділянки) неможлива без волевиявлення позивача та доведення його до відома ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро».

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про розірвання договору оренди землі, оскільки матеріали справи не містять доказів систематичної несплати орендної плати, а тому підстави для розірвання договору оренди відсутні, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд в порядку розподілу судових витрат між сторонами вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ агрофірма "Олімпекс-Агро" судові витрати в розмірі 960 грн. сплачені ними за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" судові витрати в розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 02 січня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.