Провадження №2/523/2082/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

позивача -ОСОБА_4 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 та Суворовська державна нотаріальна контора у м.Одесі, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору дарування частки житлового будинку від 22.03.2017 р. посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М., реєстровий №5-435, у частині визначення реальної частки у спільному майні, яка передається у власність ОСОБА_3 .

Ухвалою суду до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_7 та третю особу Четверту одеську державну нотаріальну контору, яка відповідно до наказу Міністерства юстиції України №4336/5 від 28.12.2017 року ліквідована, а за наказом №4336/5 утворено Суворовську державну нотаріальну контору у м.Одесі.

08.08.2018 року судом прийнято змінену позовну заяву, за змістом якої позивач просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.12.2016 року, щодо спадкування 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 . після ОСОБА_9 , а також просила визнати недійсним договір дарування вказаного майна, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 від 22.03.2017 року.

В обгрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_4 вказувала на те, що підставою для видачі свідоцтва слугував технічний паспорт від 24.11.2016 р. в якому вказано, що прибудова «а4» та гараж літ. «Д» побудовано до 05.08.1992 р. та не є самочинними, власник ОСОБА_9 , загальна площа житлового будинку -115,7 кв.м. Прибудова літ. «а4» згідно експлікації приміщень у технічному паспорті від 24.11.2016 р. є складовою квартири 2, якою користується відповідач ОСОБА_3 , приміщення 5 - коридор 7,7 кв.м. Проте згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 15.06.2018 р. та технічного паспорту від 24.05.2018 р. прибудова літ. «а4» є самочинною, гараж літ. «Д» збільшено самочинно на 31%. Згідно архівних матеріалів та за даними поточної інвентаризації від 13.06.2000 р. прибудови літ. «а4» не було, гараж літ «Д» належав ОСОБА_11 , загальна площа житлового будинку -107,8 кв.м. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_10 не мала права власності на вказаний житловий будинок з урахуванням самочинної прибудови літ. «а4» та самочинно збільшеного гаража літ. «Д», укладення нею договору дарування суперечило вимогам цивільного законодавства.

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позов та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти позовних вимог вказуючи на те, що під час укладення угоди усі документи відповідали нормам закону, підстав для скасування свідоцтва та договору не має.

Відповідач ОСОБА_10 в засідання не з`явилася, в матеріалах справи є її відзив, за змістом якого вона заперечує проти позову, вважає, що між нею та іншими співвласниками виник спір не з приводу гаражу, а у зв`язку з тим, що інші співвласники будинку хотіли належну її матері частку залишити собі та просить слухати справу в її відсутності (а.с.125,126-127).

Представник третьої особи нотаріальної контори просила слухати справу в її відсутності (а.с.172).

Третя особа ОСОБА_6 також не з`явилася в судове засідання, в матеріалах справи міститься заява про підтримання позову та розгляд справи в її відсутності (а.с.124).

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що за договором дарування від 29.06.2000 р. позивач отримала у власність від ОСОБА_11 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_2 , в цілому складається з одного кам`яного житлового будинку загальною житловою площею-54,54 кв.м та надвірних господарчих споруд, зазначених на схематичному плані літерами «Д» - сарай, №1-3,5,6 - огородження, розташованих на земельній ділянці, розміром 1455 (а.с.5).

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.03.2006 року ОСОБА_6 є власником 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих споруджень, що знаходяться в АДРЕСА_2, зазначений будинок складається в цілому з однієї камяної житлової будівлі -54,54 кв.м, житлової площі, зазначеної в схематичному плані літерою: «А» з надвірними господарчими спорудженнями, зазначеними літерами: «В» - сарай, «Д» - гараж, 1-5 огорожа, розташованій на земельній ділянці розміром 1455 кв.м (по фактичному користуванню) (а.с.6).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.01.1989 р. ОСОБА_9 стала власником 1/3 частини житлового будинку, який розташований на АДРЕСА_2 , вказаний будинок складається з одного кам`яного житлового будинку загальною житловою площею-54,54 кв.м, зазначеного в схематичному плані літ. «А», з надвірними спорудами, зазначеними літ. «Б», «В» - сараї, №1-6 огородження, розташованих на земельній ділянці розміром 743 кв.м. Самовольно збудовані споруди: «Е» -сарай, «Ж» - гараж, «Д»-гараж, збільшений, «а3» прибудова в свідоцтво не включені (а.с.159 зворотня сторона).

Відповідно до змісту свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є. 13.12.2016 р., реєстровий №3-740, Ан М.І., як спадкоємець майна ОСОБА_9 , отримала у спадщину 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , який складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані літ. «А», загальною площею 115,7 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м, а також господарських будівель і споруд: літ. «В»-сарай, літ. «Д,Ж»-гаражі, №1,2,5-огородження, що розташований на земельній ділянці 1455 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні.

Як видно з матеріалів спадкової справи №131/2012 відкритої щодо майна ОСОБА_9 , у нотаріуса на розгляді знаходилися: відповідь КП «БТІ`ОМР про належність спадкодавцю 1/3 частини будинку, а також технічний паспорт від 24.11.2016 р. виготовлений ФОП ОСОБА_13 з відмітками, що житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 108 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м, літ. «В»-сарай, літ. «Д,Ж»-гаражі, №1,2,5-огородження, що розташованого на земельній ділянці площею 1455 кв.м, літ. «Б» та «Е» - знесені. У зв`язку з тим, що прибудови літ. «а3», « а4 », гараж літ «Д» - «Ж» побудовані до 05.08.1992 р. відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127, не є самочинними- власник ОСОБА_9 На підставі листа ФОП ОСОБА_13 та ОСОБА_10 нотаріусом внесено виправлення загальної площі на 115,7 кв.м.

За договором дарування частки житлового будинку АДРЕСА_2 укладеного 22.03.2017 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , остання прийняла в дар 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який в цілому складається з одного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані літ. «А» , загальною площею 115,7 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м, а також господарських будівель і споруд: літ. «В»-сарай, літ. «Д,Ж»-гаражі, №1,2,5-огородження, що розташований на земельній ділянці 1455 кв.м, яка знаходиться у фактичному користуванні (а.с.143).

Відповідно до листа КП «БТІ`ОМР від 15.06.201 р. згідно поточної інвентаризації від 24.05.2018 р. житловий будинок з АДРЕСА_2 складається з житлового будинку літ.«А», загальною площею 107,8 кв.м, житловою площею 54,6 кв.м., сараю літ. «В», душової літ. «К», гаражу літ. «Ж», №1-2-огорожі. У зв`язку з тим, що прибудова літ. «а3» самочинна- 50%, гараж літ. «Ж», побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна яка затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 (із змінами та доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Душ літ «К» - тимчасова споруда, що не є самочинним. Прибудова літ. «а4», гараж літ. «Д» - 31% самочинно, сарай літ «З» - самочинно побудовані. Згідно архівних матеріалів та по даним поточної інвентаризації від 13.06.2000 р. прибудови літ «а4» не було, гаражі літ. «Д», літ. «Ж» належали ОСОБА_11

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в технічних паспортах за 1981 та 1982 рік вже були відомості про самовільне збільшення будови - гараж літ. «Д» ОСОБА_11 . (а.с.11,15).

Відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з нормою ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За нормами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За вимогами ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Як закріплено в нормах ст.718 ЦК України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Згідно з нормами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормою ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Нормами ч.1 ст.15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 , для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Проаналізувавши технічну документацію та зміст правочинів, на підставі яких здійснювалася реєстрація права власності за кожним власником 1/3 частини на житловий будинок з АДРЕСА_2 , суд прийшов до висновку, що постійно відображено будинок і господарчі споруди в цілому, без встановлення належності тій чи іншій особі, в тому числі і по гаражу літ.«Д».

Більш того, в оспорюваних свідоцтві та договорі дарування прибудови під літ. «а3» та «а4» взагалі відсутні, при цьому їх враховано в загальну площу будинку.

Під час дослідження судом технічних паспортів відомості про прибудову літ. «а4» знайшли своє відображення ще в 1981 та в 1982 роках оскільки на схематичному плані земельної ділянки над прибудовою літ. «а3» зображена прибудова з площею 4,35 м, відомості про які є і в технічному паспорті позивача за 2000 р. і на титульному аркуші зафіксовано як збільшення прибудови на 42%, а вже в технічному паспорті ОСОБА_10 від 24.11.2016 року, ця ж прибудова вже в меншому розмірі зображена на схематичному плані як літ. «а4».

Отже, встановлені обставини вказують на існування прибудови під літ. «а4» до 1992 року. При цьому суд враховує, що клопотання про призначення судової експертизи для дослідження вказаної обставини не було заявлено, а тому суд вважає, що позивач не довела належними доказами, що будівництво вказаної прибудови було здійснено після 2000 року, що воно є самочинним та порушує її права.

У зв`язку з встановленими обставинами, суд прийшов до висновку, що під час складення свідоцтва про право на спадщину та договору дарування права позивача не були порушені, підстав для визнання їх недійсними не має.

Окремо необхідно також зазначити з приводу заявленого позивачем порушення по зазначенню в оспорюваних правочинах господарчої споруди під літ. «Д» -гараж.

Як було встановлено із змісту договору дарування від 29.06.2000 р. позивачу ОСОБА_4 належить 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з одного кам`яного житлового будинку загальною житловою площею-54,54 кв.м та надвірних господарчих споруд, зазначених на схематичному плані літерами «Д» - сарай, №1-3,5,6 - огородження, однак відомості про гараж відсутні.

При цьому, суд звертає увагу і на те, що в технічному паспорті ОСОБА_4 від 13.06.2000 р. є сарай літ. «Д», гараж під такою літерою не значиться (а.с.20-23). В технічному паспорті від 24.05.2018 року, складеному на ім`я позивача, вказано в переліку будов гараж літ. «Д».

Оскільки з приводу вказаної господарчої споруди уточнення в договорі не були здійснені, окремо виділ в натурі частин співвласників не проводився, тому твердження про належність позивачу гаражу і порушення її прав не знайшло свого підтвердження.

Отже, враховуючи вказані норми та встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що вимоги є безпідставними, не законними, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,258-259,263-265,268,273,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 та Суворовська державна нотаріальна контора у м.Одесі, про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.03.2019 р.

Суддя: