Справа № 127/2585/17
Провадження № 2/127/2161/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 22.02.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

12.06.2017 року провадження по справі зупинено до вирішення цивільної справи №127/6266/17 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів та витребування майна.

Ухвалою суду від 02.01.2019року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.02.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судові засідання, які призначалися судом на 13.03.2019року та 02.04.2019 року позивач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не зявлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Між тим, статтею 223 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання осіб (особи), які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 5 цієї статті у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на те, що позивач, будучи належним чином повідомленим, повторно не зявився в судове засідання, не повідомив про причини неявки, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовну заяву у вказаній цивільній справі слід залишити без розгляду, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 257, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: