Апеляційний Суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року

м. Черкаси

Справа 704/1112/18 провадження № 22-ц/793/441/19

Категорія: 307000000

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1;

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду у Черкаській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення недоотриманої пенсії,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

07 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ГУ ПФУ в Черкаській області, ГУ Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення недоотриманої пенсії.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є спадкоємицею за законом майна ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори 13 травня 2017 року їй видано свідоцтво про право на спадщину, за яким вона є спадкоємцем майна ОСОБА_2

Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 6976,55 грн., в тому числі: за постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2011 року по справі №2-а-1789/11- 5946 грн. 31 коп.; за постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2012 року по справі №2-а-2801/12 1030 грн. 24 коп., яка належала померлій згідно довідки № 3816/11, виданої Тальнівським відділом обслуговування громадян Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області 21 квітня 2017 року.

У зв'язку з припиненням з вересня 2011 року фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни», нараховані управлінням Пенсійного фонду України в Тальнівському районі за судовими рішеннями кошти спадкодавцю ОСОБА_2 за її життя не було виплачено.

До органів державної виконавчої служби з приводу примусового виконання судового рішення спадкоємець не зверталася, що унеможливлює в даному випадку звернення позивачки до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадженні.

Просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на її користь як спадкоємця ОСОБА_2 недоотриману пенсію в сумі 6979,55 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію в розмірі 6976,55 грн., нарахованої померлій матері ОСОБА_2, яка входить до складу її спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2017, виданого державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори, запис у реєстрі №882.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Черкаській області на користь держави судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачі порушують право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов'язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивачки. Відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду настає у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 04 лютого 2019 року, ГУ ПФУ в Черкаській області посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просило суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2018 року.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що стягнення на користь позивача суми пенсії, яка була нарахована ОСОБА_2 на виконання постанов Тальнівського районного суду Черкаської області та залишилась недоотриманою у зв'язку із смертю, за рахунок Управління є неможливим, оскільки вказане стягнення суперечить діючому законодавству та прямо ним заборонено.

Зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що Порядок №440 не передбачає права подання документів, зазначених у пункті 4 цього порядку спадкоємцями померлого - фізичної особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ є неправомірним.

Висновки суду про те, що відсутні підстави для переведення на позивача прав стягувача не мають правового обґрунтування.

Крім того, спір, що виник між ГУ ПФУ в Черкаській області, ГУ Державної казначейської служби України та позивачем повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, який надійшов 21 березня 2019 року, зазначено, що апеляційна скарга ГУ ПФУ в Черкаській області є спробою вирішити правові питання не правовими інструментами, оскільки вона ніяким чином не спростовує правильність висновків суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи та аргументи є надуманими, а рішення суду законним і обґрунтованим.

Просила розгляд справи здійснювати без її участі за наявними у справі матеріалами.

25 березня 2019 року надійшов відзив на апеляційну скаргу ГУ Державної казначейської служби України в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням ст. 257 ЦК України, оскільки строк позовної давності з пред'явлення даного позову закінчився 28 вересня 2015 року.

Просило апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Черкаській області задовольнити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2018 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 лютого 2019 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Черкаській області залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07 березня 2019 року, у зв'язку із усуненням недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 11 березня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 27 березня 2019 року на 11:00 год.

Фактичні обставини справи

Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.03.2011 у справі № 2-а-1789/11 за позовом ОСОБА_2, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі. Черкаської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до статей 39, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.09.2010 по 01.03.2011 із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 7).

Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2013 року у справі № 2-а-2801/12 за позовом ОСОБА_2, зобов'язано ГУ ПФУ в Тальнівському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до статей 39, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 12.03.2011 року із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов'язано ГУ ПФУ в Тальнівському районі Черкаської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, віднесеній до категорії 4, відповідно до статті 51, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 12.03.2011, з урахуванням фактично виплачених сум (а.с. 8).

Загальна сума недоотрималої доплати за рішеннями судів становить 6976,55 грн.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № НОМЕР_1 від 25.03.2013, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа заведена 25.03.2013 за НОМЕР_2 та зберігається в Тальнівській державній нотаріальній конторі (а.с. 6).

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори Косміним О.В. від 30 травня 2017 року ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 а саме: недоотриманої пенсії в сумі 6976,55 грн. в тому числі за постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.03.2011 у справі № 2-а-1789/11 - 5946,24 грн. та постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2013 року у справі № 2-а-2801/12 - 1030,24 грн., яка належить померлій згідно довідки № 3816/11, виданої Тальнівським відділом обслуговування громадян Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області 21.04.2017 (а.с. 5).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді, представників: ГУ ПФУ в Черкаській області Яроша С.В., ГУ Державної казначейської служби України у Черкаській області Настира О.В., вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, яка регламентує законодавство про цивільне судочинство, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, оскільки вважає, що вона, як спадкоємець, має право на стягнення з відповідача - ГУ ПФУ в Черкаській області, коштів пенсії, яка нарахована ОСОБА_2, (спадкодавцю) на підставі рішень судів, однак не була нею одержана за життя та ввійшла до складу спадщини.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом майна ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідчений державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори Косміним О.В. 13.05.2017, в якому вказано, що спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 6976,55 грн.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 52 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

З системного аналізу вищевказаних норм права слідує, що нарахована особі пенсія, яка не була їй виплачена, у разі смерті такої особи переходить в порядку спадкування до її спадкоємців.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При розгляді цієї справи встановлено, що відповідачем УПФУ в Черкаській області як у відзиві на позов, так і в апеляційній скарзі не заперечується, що загальна сума коштів, яку було нараховано до виплати спадкодавцеві за судовими рішеннями становить 6976,55 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити позивачу, як спадкоємцю ОСОБА_2, належні останньому за життя кошти.

Тлумачення ст. ст. 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавчо допускається спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії. При цьому необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання відповідних сум.

Зазначений висновок стосовно позовних вимог в цій справі узгоджується з правовим висновком ВС у постанові від 01.08.2018 у справі №750/11940/16-ц.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_2 було здійснено перерахунок пенсії на підставі судових рішень, позивач, як спадкоємець за законом в установленому порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на кошти в сумі 6976,55 грн. нарахованої, але не отриманої пенсії, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позову про стягнення зазначених коштів у примусовому порядку.

Посилання ГУ ПФУ в Черкаській області в апеляційній скарзі на те, що воно не має повноважень, визначених законодавством та прямо ним заборонено, на здійснення виплати на користь позивача в цій справі стягнутої на користь іншої особи пенсії, яку не було одержано такою особою у зв'язку зі смертю не заслуговують на увагу, оскільки саме ПФУ здійснює виплату пенсій особам, які мають на них право, яке в цій справі встановлене рішеннями судів про стягнення недоплачених коштів пенсії на користь спадкодавця.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на порушення судом Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014, оскільки її положення не можуть застосовуватися для виконання судових рішень, на підставі яких була нарахована сума пенсійних виплат спадкодавцю, право на одержання якої перейшло в порядку спадкування за законом до спадкоємців. Відповідно до пункту 1 цього Порядку, він визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними. За змістом цього Порядку він стосується виконання судових рішень, де стягувачем є особа, якій нараховано кошти, а в цьому випадку йдеться про спадкування недотриманої пенсії, що не регулюється цим Порядком, який не стосується прав спадкоємців пенсійних виплат.

Не заслуговують на увагу і доводи скаржника про необхідність порушення позивачем питання про заміну сторони виконавчого провадження про стягнення коштів недоотриманих пенсійних виплат, присуджених судами спадкодавцеві, адже таке виконавче провадження відсутнє, що не позбавляє позивача можливості захистити у судовому порядку своє право на спадкове майно у вигляді нарахованої ОСОБА_2 пенсії, яку нею не було одержано за життя.

Щодо посилань в апеляційній скарзі та у відзиві ГУ Державної казначейської служи України на неї, про те, що спір у даній справі не є цивільно-правовим, так як відповідачі є державними органами, які здійснюють владні управлінські функції, то апеляційний суд їх відхиляє, адже предметом судового розгляду в даному випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що ст. 19 ЦПК України відносить до юрисдикції загальних судів.

Крім того, щодо посилань ГУ Державної казначейської служи України у відзиві на апеляційну скаргу про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.05.2017 виданого державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори, запис у реєстрі № 882, видане з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, а також те, що строк позовної давності з пред'явлення даного позову закінчився 28.09.2015 апеляційний суд виходить з наступного.

Предметом даної справи є саме стягнення недоотриманої пенсії, а не порядок посвідчення свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України).

Питання про застосування строків позовної давності у даній справі в суді першої інстанції сторонами не піднімалось, хоча відповідачі були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та подавались ними відзиви на позов ОСОБА_1 (а.с. 24-27).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 березня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак