ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3003/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Даниленко В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємець ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю.

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Фізичної особи - підприємець ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю.

За змістом ч. 3 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Разом з тим, позивачем не додано квитанції про сплату судового збору за заявлені позовні вимоги не майногового характеру. Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року та яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 якого за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як встановлено суддею, заявником до заяви додано копію дублікату квитанції №545 від 19.09.19 року про сплату судового збору на суму 768,40 грн. квитанції №544 від 19.09.19 року про сплату судового збору на суму 768,40 грн. квитанції №543 від 19.09.19 року про сплату судового збору на суму 768,40 грн. з визначеними у ньому призначенням платежу щодо сплати судового збору за розгляд даної справи.

Водночас, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 26 своєї постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за №10 роз`яснив, що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

При цьому, відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Разом з тим, суддею виявлено, що до матеріалів справи додано лише копію дублікату квитанцій про сплату судового збору за розгляд даної заяви, а відтак дані квитанції не може бути належним та допустимим доказом сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що заявник може усунути вищевказані недоліки шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись стст. 121, 235 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фізичної особи - підприємець ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю - залишити без руху.

Встановити заявнику строк п`ять днів з дня отримання нею даної ухвали для усунення вказаних недоліків, роз`яснивши, що у випадку їх не виправлення у зазначений термін заява буде повернута та вважатиметься неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: