Провадження №2/428/165/2018

04 січня 2019р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А., Бондаренко І.С.
за участю прокурора Новохацької І.Г.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 в інтересах держави в особі ОСОБА_3 селищної ради Луганської області до ОСОБА_4 про стягнення збитків, стягнення судового збору,
Прокурор Новохацька І.Г. у вступному слові надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що спірний обєкт забудови розташований поблизу м. Сєвєродонецьк Луганської області, приблизно на відстані 20км. від населеного пункту ОСОБА_3 селищної ради Луганської області, однак на належній йому території. Пайова участь виникає до завершення будівництва, яке у зазначеному випадку було завершено у 2015р.. Спірний обєкт «FORREST» являється торгово-спортивно-оздоровчим, тому дія положень ч.4 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на нього не поширюється. Просила задовольнити позов.
Представник ОСОБА_3 селищної ради Луганської області ОСОБА_1 у вступному слові заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що ОСОБА_3 селищна рада Луганської області заінтересована у надходженні грошових коштів до бюджету. Однак, дія положення відноситься до будівель в межах населеного пункту, а спірна будівля знаходиться поза межами населеного пункту, однак на території, належній селищній раді. Варто зауважити, що у 2018р. ОСОБА_3 селищною радою Луганської області було прийнято нове положення, яким регулюється залучення забудовників до пайової участі у розвитку населеного пункту, як за забудовою на території населеного пункту, так і на території поза межами населеного пункту. Тому, просила суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.12.2018р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було постановлено заочно розглянути зазначену справу.
Вислухавши прокурора, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ч. 3, 4 ст.56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Місцеве самоврядування в Україні згідно ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ґрунтується на принципах законності та судового захисту прав місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1-3, 5 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва обєкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд.
Згідно зі статтею 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.
Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 здійснив будівництво торгово-спортивно-оздоровчого комплексу за адресою: Луганська область, Попаснянський район, ОСОБА_3 селищна рада, комплекс виробничих будівель і споруд №39, яке було закінчено 21.02.2015р.. При цьому, з пояснень прокурора та представника позивача судом було встановлено, що спірний обєкт забудови розташований поблизу м. Сєвєродонецьк Луганської області, приблизно на відстані 20км. від населеного пункту смт Мирна Долина Попаснянського району Луганської області, однак на належній селищній раді території. Враховуючи положення ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якими передбачено зобовязання забудовника взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у разі наявності наміру щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті. Враховуючи те, що спірний обєкт забудови розташований за межами смт Мирна Долина Попаснянського району Луганської області, то суд приходить до висновку, що обставини викладені керівником Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 в інтересах держави в особі ОСОБА_3 селищної ради Луганської області в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у звязку з чим позов керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2 в інтересах держави в особі ОСОБА_3 селищної ради Луганської області до ОСОБА_4 про стягнення збитків, не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, вимоги про стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_4 на користь прокуратури Луганської області також не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя