Дата документу 26.03.2019 Справа № 320/7617/18
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 320/7617/18 Головуючий у 1-й інстанції Горбачова Ю.В.
Номер провадження 22-ц/807/1478/19 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2018 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченка А.М. на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Кузнецової Ганни Геннадіївни, заінтересована особа: ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У вересні 2018 року ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченка А.М. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Кузнецової Г.Г., заінтересована особа - ОСОБА_5

В обґрунтування скарги зазначав, що 21.06.2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення по цивільній справі № 320/5389/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

09 серпня 2017 року на підставі вищевказаного рішення АТ «Родовід Банк» отримав виконавчий лист про стягнення заборгованості. АТ «Родовід Банк» звернулось до Мелітопольського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження.

31 серпня 2018 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.08.2018 року по ВП № 55512984, яка винесена головним державним виконавцем Мелітопольського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Кузнецовою Г.Г. Підставою для повернення виконавчого документа стягувану є те що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Зазначало, що державним виконавцем Кузнєцовою Г.Г. по вказаному виконавчому провадження винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з порушенням норм матеріального права, оскільки нею не здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, зокрема не було подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, а також не було вчинено інших дій, передбачених законом, не здійснено перевірку майнового стану у строки та у періодичності, встановлені Законом України «Про виконавче провадження». Дій, які б сприяли ефективному та своєчасному здійсненню заходів примусового виконання рішення в повному об'ємі державним виконавцем не здійснено. Як наслідок останнім всупереч принципам Закону України «Про виконавче провадження» здійснено формальну відписку.

Скаржник просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Кузнецової Г.Г. по виконавчому провадженню №55512984 при винесенні постанови від 23.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувану. Скасувати постанову головного державного виконавця Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Кузнецової Г.Г. по виконавчому провадженню № 55512984 від 23.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2018 року відмовлено у задоволені скарги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ПАТ «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченка А.М. подало апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції визнав встановленим, невідповідність висновків викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просило ухвалу скасувати, та прийняти нову постанову, якою скаргу задовольнити.

18 березня 2019 року від Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу. Просять відмовити ПАТ «РодовідБанк» в задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами сч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Так, у пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною "права на суд" та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі "Півень проти України" ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У Законі України "Про виконавче провадження" поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції, заява №183571/91" (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…".

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов'язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Разом з тим, колегією враховується роз'яснення, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Так, відмовляючи ПАТ «Родовід Банк» у задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку що державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вжито всіх передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, але були виявлені обставини відповідно до чинного законодавства щодо неможливості звернення стягнення на майно боржника.

Зазначений висновок суду колегія вважає вірним та таким, що узгоджується з матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 34.6/СЖ-002.08.1 від 07.03.2008 року в сумі 1879359,13 грн., та судовий збір у розмірі 3441,00 грн. Обов'язок стягнення є солідарним (т. 1 а.с.100-102).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року вищезазначене заочне рішення скасовано (т. 2 а.сс.58-59).

Повторним заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.06.2017 року стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 34.6/СЖ-002.08.1 від 07.03.2008 року в сумі 371538,65 грн., та судовий збір у розмірі 3441,00 грн. Обов'язок стягнення є солідарним (т. 1 а.с.163-169).

Відповідно до заяви ПАТ «Родовід Банк» від 07.08.2017 року про направлення виконавчих листів по зазначеній справі (т. 2 а.с.194), Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області 09.08.2017 року направив на адресу банку п'ять виконавчих листів по цивільній справі № 320/5389/13-ц (т. 2 а.с.197). Зазначені виконавчі листи стягувачем було отримано 22.08.2017 року (т. 2 а.с. 199).

При цьому, у виконавчих листах зазначено що рішення набрало чинності 31 липня 2017 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 31 липня 2020 року (т. 3 а.с. 10-11, 12-13, 30-31).

Пунктом 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до заяви ПАТ «Родовід Банк» про відкриття виконавчого провадження, яка була отримана державною виконавчою службою 11.01.2018 року (т. 3 а.с. 47), головним державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Кузнецовою Г.Г. 12.01.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (т. 3 а.с. 48-49).

Зазначене виконавче провадження перебувало у складі зведеного виконавчого провадження № 50376036 (т. 3 а.с. 50).

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Так, відповідно до частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звертався до ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області з вимогою повідомити про наявність транспортних засобів, зареєстрованої техніки, машин, механізмів, устаткування великовантажних автомобілів та інших технологічних транспортних засобів, наявність права власності на землю у боржника ОСОБА_5

Відповідно до довідки ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 28.08.2017 року за боржником зареєстровано право власності на навантажувач ПЕА-1.0 номерний знак НОМЕР_2 (т. 3 а.с. 58).

Згідно довідки РІІС ДАІ та НАІС від 25.01.2017, 10.04.2017, 15.05.2017, 21.06.2016, 18.04.2016, 07.06.2016, 05.09.2016, 20.12.2016, 09.11.2017, 27.12.2017, 14.05.2018, 30.06.2018, 20.08.2018 за боржником зареєстровано NISSAN X TRAIL д/н НОМЕР_1, який оголошено в розшук. Що підтверджується постановою від 28.08.2012р.

01 вересня 2017 на вищезазначене рухоме майно постановою державного виконавця накладено арешт та повторно оголошено розшук навантажувача ПЕА-1.0 номерний знак НОМЕР_2 та повторно оголошено розшук автомобіля НОМЕР_1 (т. 3 а.с. 70-71, 73, 77).

27 листопада 2017 року також винесена постанова про розшук майна боржника (т. 3 а.с. 75).

Листами про надання інформації на запити до Відділу Держгеокадастру у Мелітопольському районі, Управління Держпраці повідомлено про відсутність зареєстрованих за боржником на праві власності, оренди чи праві користування земельних ділянок, а також про відсутність доходів, в тому числі пенсії (т.3 а.с. 66, 67, 68, 69).

Крім того, державним виконавцем були направлені запити до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, про джерела доходів боржників фізичних осіб від 20.01.2015р., від 26.07.2015р., від 23.11.2015р., від 20.01.2016р., від 17.04.2016р., від 18.04.2016р., від 06.06.2016р., від 04.09.2016р., від 19.12.2016р., від 24.01.2017р., від 26.01.2017р., від 09.04.2017р., від 04.07.2017р., від 14.08.2017р., від 17.08.2017р., від 27.11.2017р., від 26.12.2017р., від 06.03.2018р., від 13.05.2018р., від 29.06.2018р., від 19.08.2018р. На зазначені запити повідомлено про відсутність доходів боржника (т. 3 а.с.82, 85, 86, 87, 90-91, 111-126).

Також, з матеріалів справи вбачається. що державним виконавцем були направлені запити до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи чи отримання пенсії від 26.07.2015р., від 23.11.2015р., від 20.01.2016р., від 17.04.2016р., від 06.06.2016р., від 04.09.2016р., від 19.12.2016р., від 24.01.2017р., від 04.07.2017р., від 09.04.2017р., від 14.08.2017р., від 17.08.2017р., від 27.11.2017р., від 26.12.2017р., від 06.03.2018р., від 13.05.2018р., від 29.06.2018р., від 19.08.2018р.,

Згідно відповідей Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими договорами та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено та про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено (т. 3 а.с. 83-84, 88-89, 92-110, 143-158).

Також, в ході перевірки державним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 Згідно відповіді Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради за даною адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 3 а.с. 65).

Згідно рішення № 34/17 від 22.02.2018 Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради відділу відмовлено в наданні дозволу на вчинення примусової реалізації вище зазначеного нерухомого майна. Дана обставина унеможливлює виконання рішення суду.

На вищезазначене майно державним виконавцем накладено арешт 06.03.2018 та 25.11.2014 , що підтверджується Інформаційною довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №116390975 від 06.03.2018 (т. 3 а.с. 59, 60, 61-64).

Згідно відповіді Державної податкової служби України на запити від 20.01.2015р., від 26.07.2015р., від 23.11.2015р., від 17.04.2016р., від 06.06.2016р., від 04.09.2016р., від 19.12.2016р., від 24.01.2017р., від 09.04.2017р., від 14.08.2017р., від 27.11.2017р., від 26.12.2017р., від 13.05.2018р., від 29.06.2018р., від 19.08.2018р., за боржником ОСОБА_11 зареєстровані відкриті рахунки у ПАТ КБ Приватбанк та АТ Родовід Банк (т. 3 а.с.127-142).

Оскільки виконавче провадження пред'явлене на виконання в третє, то раніше перебуваючи у складі зведеного виконавчого провадження, державними виконавцями вже було накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в ПАТ КБ Приватбанк та АТ Родовід Банк, що підтверджується постановами від 03.02.2012 та 15.03.2012 (т. 3 а.с.53, 54).

Згідно платіжних вимог від 13.03.2018 кошти на рахунках в установах банків ПАТ КБ Приватбанк та АТ Родовід Банк відсутні (т. 3 а.с. 55-57).

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України« Про виконавче провадження» платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. До відділу не надходило жодної інформації про наявність коштів на рахунках.

06 березня 2018 державним виконавцем повторно винесено постанову про арешт майна боржника, та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (т.3 а.с. 78-81).

Окрім цього, в матеріалах справи містяться копії актів від 28.10.2016 року, від 18.08.2017р., від 20.08.2018р. складені державним виконавцем про здійснення виїзду за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1, та про відсутність майна боржника, яке підлягає опису та арешту (т. 3 а.с. 160-161).

Відповідно до декларацій про доходи та майно боржника фізичної особи та письмових пояснень боржника, вбачається, що боржник від своїх зобов'язань не відмовляється, але у зв'язку зі станом здоров'я виконати не має можливості. Окрім цього маються пояснення щодо арештованого автотранспорту, то автомобіль НОМЕР_1, знаходиться у місті Донецьк, оскільки у 2014 році був насильно відібраний на військові потреби, а навантажувач ПЕА-1.0 номерний знак НОМЕР_2 переданий на металолом у зв'язку з поломкою, яка не підлягає ремонту (т. 3 а.с. 166-175).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державними виконавцями Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області було вжито ряд заходів по виконанню зазначеного провадження.

23 серпня 2018 року головним державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області Кузнецовою Г.Г. на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому встановлено: За боржником зареєстровано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 Згідно відповіді Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради за даною адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно рішення №34/17 від 22.02.2018 року Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради відділу відмовлено в наданні дозволу на вчинення примусової реалізації вищезазначеного нерухомого майна. Транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку (т. 3 а.с. 10-11).

За змістом пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Разом з тим, частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлений обов'язок сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Єдиним доводом апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банк» є не дослідження судом першої інстанції обставин саме щодо періодичності направлення запитів та здійснення виїздів за адресою боржника.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до абзацу 3 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження», встановивши та належним чином перевіривши доводи ПАТ «Родовід Банк» щодо недотримання державним виконавцем норм чинного законодавства при вчиненні дій з розшуку іншого майна чи доходів боржника, а саме: чи направляв державний виконавець запити до відповідних органів про надання інформації чи звертався державний виконавець до банківських та фінансових установ про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника; чи звертався державний виконавець безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів, які йому належать, та які знаходяться у третіх осіб, складання відповідних актів державним виконавцем при примусовому виконанні, тощо, прийшла до висновку, що в даному виконавчому проваджені державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 18 зазначеного Закону вжито всіх передбачених заходів щодо примусового виконання рішення, проте були виявлені обставини щодо неможливості звернення стягнення на майно боржника.

Колегія суддів також вважає необхідним роз'яснити стягувачеві, що відповідно до п. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Окрім цього, ч. 1 ст. 19 вищеназваного Закону передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2018 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: