Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3072/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 1 вересня 2011 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 21200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Крім того, власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору. Овердрафт (п. 1.1.1.52 договору) - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 5 жовтня 2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Також вказує, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Між тим, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та норм ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач ОСОБА_1 станом на 3 березня 2019 року має заборгованість - 29009 грн. 97 коп., з яких 11243 грн. 84 коп.- заборгованість за тілом кредиту; 5559 грн. 64 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 9198 грн. 87 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1150,00 грн - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф (фіксована сума); 1357 грн. 62 коп. - штраф (процентова складова).

На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 29009 грн. 97 коп., а також судові витрати в розмірі 1 921 грн.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Шиповича В.В. від 18 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2019 року справу передано на розгляд судді Демчика Р.В.

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В. від 20 травня 2019 року справу прийнято до свого провадження

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю не з`явився. До початку судового засідання подав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на відсутність заборгованості відповідача перед позивачем. В подальшому надали заяви по розгляд справи без їх участі. Крім того, відповідачем було надано клопотання про приєднання до матеріалів справи довідки від 16 травня 2019 року № 23566645/14219241 про те, що станом з 5 грудня 2017 року він обмежений у користуванні кредитними коштами.

У зв`язку з цим, ухвалою суду від 12 червня 2019 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання, явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою, для дачі особистих пояснень стосовно наявності заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, представник позивача в судове засідання не з`явився, не виконавши тим самим ухвалу суду від 12 червня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36).

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установленний строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Так, 1 вересня 2017 року ОСОБА_1 шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», за змістом якої він погодився з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами складають договір про надання банківських послуг.

При цьому сама заява подана ОСОБА_1 до банку має назву «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» та містить лише персональні данні відповідача, контактну інформацію, додаткову інформацію, інформацію про працевлаштування.

Відповідно до п.2.1.1 «Кредитні картки» Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, ці Умови використання кредитних карт ПАТ КБ «Приватбанку», Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на обслуговування та випуск кредитних карт (Тарифи) а так само Заява про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток банку. Банк випускає Клієнту Картку, на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Випуск Картки та відкриття Рахунку Карти здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту Картки

Відповідно до ст.81 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.117 ЦПК України, позивач зобов`язаний подати разом з позовною заявою всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ч.5,6 ЦПК України).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст.83 ч.1 ЦПК України).

Так, положення ст.77 ЦПК України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

За наслідками судового розгляду і досліджених судом доказів, суд у відповідність до ст.89 ЦПК України оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано фотокопію анкети - заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, ІПН, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку. Разом із тим, із даного документу можна встановити, що у ньому зазначені лише персональні дані відповідача щодо дати народження, місця проживання, реквізитів паспорту громадянина України, дата 1 вересня 2017 року та підпис. Крім того, в заяві міститься розділ «Прошу надати мені перераховані нижче послуги»: «Платіжна картка кредитка «Універсальна», «Зарплатна картка», «Картка Gold», «Пенсійна картка», «Ощадкнижка (депозит)», «Дебетова особиста картка», «Ідентифікація з паспортом». Вказані розділи відповідачем не заповнені.

Крім того, анкета-заява не містить жодних даних про те, що відповідач отримав будь-яку картку, а також строк її дії.

Позивач надав суду копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та копію витягу з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку При цьому, копії вказаних документів не містять підпису відповідача.

Виходячи із наведеного, доводи позивача про те, що ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок наданими доказами не підтвердилось.

Доказів випуску та отримання відповідачем саме кредитної картки позивачем не надано. Так, для мети обліку погашення кредиту та відсотків за його використання банк мав відкрити окремий рахунок, доступ до якого забезпечити через випуск та вручення позичальнику кредитної картки.

Також, при зверненні позивача до суду, останнім було надано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 1 вересня 2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 .

Однак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. У матеріалах справи відсутня довідка про встановлення кредитного ліміту по картковому рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, не доведено, що відповідачу дійсно відкрито картковий рахунок та отримана кредитна картка, не зазначено строк дії цієї кредитної картки, не доведено, що відповідач дійсно отримала на свій рахунок кредитний ліміт у сумі саме 21200 грн.

Даний документ, є по суті калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. До того ж розрахунок заборгованості не є тим документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій.

Відповідно до позиції позивача, викладеній в позові, ОСОБА_1 , заповнивши анкету-заяву, висловив свою згоду з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

З даною позицією Банку, суд не може погодитись, з тих причин, що з наданих ПАТ «ПриватБанк», копій витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Унівесральна» витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не вбачається, що вони мають відношення саме до анкети-заяви заповненої відповідачем, так як на даних документах відсутні відомості, які б прив`язували дані документи до анкети-заяви заповненої останнім та з умовами яких він погодився. Також ці документи не містять відомостей про дату їх прийняття/затвердження, як і підпис особи-боржника, по якому можна було б їх ідентифікувати.

Інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, позивач не надав.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданого відповідачу кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих сум боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу за наданим розрахунком заборгованості не є можливим.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Згідно вимог статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 610, 611, 616, 624, 625, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-82, 133, 141, 259, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» ( , 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складено 9 грудня 2019 року.

Головуючий: Р. В. Демчик