ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2019 року

м.Харків

справа № 619/2834/18

провадження № 22-ц/818/65/19

провадження № 22-ц/818/1516/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Спільне підприємство «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційними скаргами Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року та на додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року, постановлені під головуванням судді Остропілець Є.Р., в залі суду в місті Дергачі Харківської області, -

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості по заробітній платі у формі премії в розмірі 13 500 000 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати звільненому працівникові в розмірі 1 170 000 грн., а разом - 14 670 000 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у формі премії в розмірі 12 493 750 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати звільненому працівникові в розмірі 1 170 000 грн., а разом - 13 663 750 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року стягнуто зі Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь держави судовий збір у розмірі 8 810 грн.

В апеляційних скаргах Спільне підприємство «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, а також просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості по заробітній платі у формі премії, оскільки 17 листопада 2017 року між сторонами була укладена Додаткова угода до трудового контракту від 31 березня 2016 року за якою ОСОБА_1 відмовився від вимог щодо нарахування та сплати премії в розмірі 13 500 000 грн. Крім того у трудовій книжці позивача відсутній запис про заохочення ОСОБА_1 у формі виплати премії на підставі Протоколу №2 загальних зборів учасників Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 12 квітня 2017 року. Відповідач вважає, що рішення про преміювання ОСОБА_1 на суму 13 500 000 грн. є таким, що суперечить меті діяльності підприємства, оскільки встановлений розмір премії перевищує розмір чистого доходу підприємства за результатами 2016 року. Також вважає необгрунтованими вимоги позивача щодо компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з посади генерального директора підприємства на підставі Наказу №185 від 17.11.2017 року з дотриманням усіх необхідних умов, передбачених законодавством. Всі необхідні розрахунки по виплаті заробітної плати і всіх належних йому платежів були проведені в день звільнення. Оскільки судове рішення від 18.09.2018 року є незаконним та підлягає скасуванню, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати повинні бути віднесені за рахунок позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дергачов Віктор Сергійович надав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення, а рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткового рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про стягнення 13 500 000 підлягає частковому задоволенню, наявні підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у формі премії в розмірі 12 493 750 грн., компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати звільненому працівникові в розмірі 1 170 000 грн., а разом - 13 663 750 грн., оскільки оскільки 04.08.2017 року, позивачеві здійснено виплату частини премії, визначеної протоколом загальних зборів учасників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року в розмірі 1 006 250 грн.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в СП «РАДМІРТЕХ» у формі ТОВ на посаді генерального директора з 23.10.2003 року до 17.11.2017 року (а.с.10 т.1).

З 31.03.2016 року по 17.11.2017 року позивач здійснював свої повноваження на підставі контракту від 31 березня 2016 року, укладеним між єдиним засновником (учасником) СП «РАДМІРТЕХ» у формі ТОВ ОСОБА_1 та фізичною особою, громадянином України ОСОБА_1 (а.с. 17 т.1). У відповідності до п.2.1.4 Контракту з генеральним директором Товариство прийняло обов'язок своєчасно, в повному обсязі та в обумовлених контрактом розмірах виплачувати грошову винагороду за діяльність генерального директора (заробітну плату, преміальні, інші виплати).

23.12.2016 року між позивачем, як засновником спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі ТОВ, та Компанією «Менеджмент ОФ Інвестмент Кепвтал Лімітед» було укладено договір купівлі-продажу уставного капіталу спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі ТОВ.

У зв'язку з чим Компанія «Менеджмент ОФ Інвестмент Кепвтал Лімітед» з цього часу є єдиним засновником спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

З протоколу загальних зборів учасників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року вбачається, що 12.04.2017 року засновником спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю - компанія «Менеджмент ОФ Інвестмент Кепвтал Лімітед», розмір частки якого у Статутному капіталі спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю складає 100%, в особі представника за довіреністю Ходаковського Сергія Миколайовича, у присутності генерального директора ОСОБА_1, прийнято рішення про те, що прибуток товариства за 2016 рік, визначений за даними бухгалтерського обліку в розмірі 12 284 127 грн., слід розподілити таким чином:

-нарахування та виплата дивідендів за 2016 рік в сумі 12 000 000 грн. Виплату дивідендів за 2016 рік в загальній сумі 12 000 000 грн. здійснювати з 12.04 по 30.06.2016 року учасникам товариства - резидентам України у національній валюті - гривні, а учасникам товариства - нерезидентам в іноземній валюті або в національній валюті - гривні за зверненням такого учасника;

-залишок чистого прибутку в розмірі 284 127 грн. залишити в розпорядженні товариства, направивши на розвиток підприємства і фінансування діяльності;

-затвердити такий розмір дивідендів за 2016 рік: загальна сума 12 000 000 грн.;

-преміювання Генерального директора товариства ОСОБА_1 на суму 13 500 000 грн. (а.с.11-13 т.1).

На виконання зазначеного рішення ОСОБА_1 було виплачено частину визначеної у рішенні суми в розмірі 1 250 000 грн., з яких, за вирахуванням сплачених податків та військового збору, позивач отримав 1 006 250 грн.

Наказом №185 від 17.11.2017 року ОСОБА_1 звільнений з посади за згодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.14 т.1).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що СП «РАДМІРТЕХ» у формі ТОВ не виконало покладених на нього законодавством України зобов'язань щодо виплати всіх належних йому сум при звільненні. Так, 12.04.2017 року було прийнято рішення про його преміювання на суму 13 500 000,00 грн., проте вказані грошові кошти йому виплачені не були. У зв'язку з цим, вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі у формі премії в розмірі 13 500 000 грн. та середнього заробітку за несвоєчасну виплату заробітної плати звільненому працівникові в розмірі 1 170 000 грн.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Частина 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» встановлює, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 ЗУ "Про оплату праці" визначено можливу структуру заробітної плати. Зокрема, зазначено, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами.

Згідно ч.3, ч. 4 ст. 97 КЗпП України конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною першою вказаної статті, відповідно до якої зокрема оплата, може проводитись за результатами індивідуальних і колективних робіт. Власник або уповноважений орган чи фізична особа не мають права в одноособовому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням загальних зборів учасників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 12.04.2017 року було вирішено преміювати генерального директора СП «Радміртех» у формі ТОВ ОСОБА_1 в сумі 13 500 000 грн.

Рішенням загальних зборів учасників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 01.08.2017 року було прийнято рішення виплатити позивачеві премію за перше півріччя 2017 року в розмірі 1 250 000 грн., нарахувати та сплатити її в строк до 31 серпня 2017 року, решту невиплаченої премії в розмірі 12 250 000 грн. здійснювати на підставі рішення загальних зборів учасників в залежності від фінансових результатів товариства.

04.08.2017 року ОСОБА_1 здійснено виплату частини премії, визначеної рішенням загальних зборів учасників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року в розмірі 1 006 250 грн. з вирахуванням податків та військового збору(а.с.57-59 т.1).

Відповідно до п.7.3 Статуту СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) саме на Генерального директора покладено обов'язки по організації виконання рішення засновників.

Разом з тим із наявних у справі доказів убачається, що з часу проведення загальних зборів учасників товариства від 12.04.2017 року, коли було прийнято рішення про преміювання ОСОБА_1 до часу його звільнення за угодою сторін 17.11.2017 року, жодного наказу на виконання рішення засновників від 12.04.2017 року у частині преміювання генеральним директором видано не було.

Таким чином зазначене рішення засновників товариства не було реалізовано самим ОСОБА_1, який на той час був генеральним директором і до обов'язків якого входило реалізація рішення засновників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

У зв'язку з чим у СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю не виникло обов'язку по виплаті зазначеної суми премії при звільненні генерального директора.

Доказів наявності перешкод позивачеві для реалізації рішення засновників СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про його преміювання за період з квітня по листопад 2017 року, коли позивач очолював підприємство, - матеріали справи не містять.

Натомість при звільненні ОСОБА_1, 17 листопада 2017 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Контракту з генеральним директором СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 31 березня 2016 року. Вказаною Додатковою угодою припинено дію Контракту з генеральним директором СП «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 31 березня 2016 року на підставі п.п. 2 п. 6.2 Контракту за згодою сторін з 17 листопада 2017 року та заяви Генерального директора про його звільнення з посади Генерального директора за угодою сторін від 17 листопада 2017 року (а.с.55-56 т.1).

Зі змісту вищевказаної Додаткової угоди вбачається, що ОСОБА_1, як Генеральний директор товариства, заявив про відсутність у нього будь-яких претензій, у тому числі майнових, до роботодавця.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів того, що під час звільнення ОСОБА_1 Спільне підприємство «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю мало перед ним невиплачену заборгованість по премії в межах суми, визначеної протоколом №2 від 12.04.2017 року, - матеріали справи не містять.

Будучи генеральним директором спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, на якого покладено обов'язок по виконанню рішення засновників, за час своєї роботи до звільнення , після прийняття такого рішення протягом більш ніж півроку, ОСОБА_1 не реалізував його шляхом видачі відповідного наказу, що було б підставою для нарахування і виплати йому відповідної суми при звільненні.

Крім того колегія суддів зауважує, що прийняттю рішення засновником про преміювання директора спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю передувало визначення розміру та розподіл прибутку за попередній рік. При цьому розмір прибутку за 2016 рік склав 12 284 127 грн. і був розподілений: 12 000 000 нарахування і виплата дивідендів учасникам спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі ТОВ, 284 127 грн. - на розвиток підприємства.

Таким чином доводи відповідача про те, що розмір премії 13 500 000 грн. перевищує розмір прибутку за рік, - відповідає фактичним обставинам справи.

У зв'язку з чим доводи про визначення розміру премії 13 500 000 грн. як граничної суми для преміювання Генерального директора товариства на 2017 рік, - заслуговують на увагу.

Зазначені обставини підтверджуються також протоколом загальних зборів від 01.08.2017 року (а.с.57-59 т.1).

Оскільки факт наявності заборгованості по заробітній платі на час звільнення ОСОБА_1 не доведений, то відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у відповідності до ст. 117 КЗпП України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року підлягає скасуванню, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки рішення суду підлягає скасуванню, наявні підстави і для скасування додаткового рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року, яким вирішено питання судових витрат, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 8 810 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

З урахуванням того, що апеляційні скарги Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підлягають задоволенню, а позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», апелянту підлягає поверненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в сумі 12 807,50 грн., сплачені за квитанцією від 12.10.2018 року (а.с.120 т.1).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року та додаткове рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Повернути Спільному підприємству «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю із Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 12 807,50 грн., сплачені за квитанцією від 12.10.2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 01.04.2019 року.