Провадження №2/263/2199/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Папаценко П.І., при секретарі Коваленко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач через свого представника звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджено реєстраційним посвідченням від 23.12.1994 року. У квартирі зареєстровані вона та її син ОСОБА_3 , який є громадянином Російської Федерації та з 22 травня 1998 року проживає в РФ за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач не проживає у квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і взагалі не цікавиться квартирою.

Таким чином, фактично у спірній квартирі відповідач не проживає, а тому він втратив право користування житловою площею у квартирі, тому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував на їх задоволенні.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 23.12.1994 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

З довідки виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради випливає, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до акту про фактичне місце проживання особи, виданого головою ОСББ «Радужний-94», ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом з нею зареєстрований ОСОБА_3 , який не проживає в даній квартрі з 20.03.1998 року.

Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні більше року, не встановлено поважність причин відсутності ОСОБА_3 , також відповідач визнав позов і не заперечував проти задоволення позову.

На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду або шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 27.09.2001 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, РНКОПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина РФ, № НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований на території України за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя П.І.Папаценко