Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И В :

30.11.2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайоного суду Київської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, зацікавлена особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його тесть - ОСОБА_3. Після смерті померлого залишилась квартира, що розташована за наступною адресою: АДРЕСА_5

Так, померлим заповіт за життя складений - не був. Дітей крім ОСОБА_5, - не мав.

Всі витрати на поховання його тестя він взяв на себе.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його донька, його «цивільна дружина» - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1

Померла (ОСОБА_5.), спадщину від свого батька не отримала та не оформила її в порядку передбаченому чинним законодавством України, що підтверджується витягами зі спадкового реєстру від 19.07.2018 за №№ 52678171 та 52678187.

За життя, померла склала нотаріально посвідчений заповіт на нього - ОСОБА_1 від 25.07.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1096.

Відповідно до умов заповіту, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати померлій на день смерті і на що вона б мала право за законом, померла заповідала йому.

Спадкове майно складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5

Разом з тим, наголошує увагу суду, що заповіт на сьогодні є дійсним не скасованим та не оспорюванним в порядку передбаченому чинним законодавством України.

19.07.2018 року він звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області - Якименко Людмили Леонідівни з приводу прийняття спадщини. Але у прийняті даної заяви йому було повідомлено на тій підставі, що він не є спадкоємцем за законом майна, яке залишилось після смерті його тестя - ОСОБА_3.

Так, факт проживання зі ОСОБА_3 однією сім'єю повинен встановити суд.

Звертає увагу суду, що вищезазначене знайшло своє відображення у листі приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області - Якименко Людмили Леонідівни від 19.07.2018 року за № 251/01-16 «Про надання роз'яснення щодо прийняття та оформлення спадщини».

Нормами цивільного законодавства, а саме ст. 1264 Цивільного кодексу України, встановлюється, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Факт проживання однією сім'єю більше п'яти років може бути встановлений лише за рішенням суду, а тому і виникла необхідність для звернення із цією заявою.

Сімейні стосунки між ним та ОСОБА_5 виникли, ще в 2007 році. З 01.02.2008 року він та ОСОБА_5, почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_5

Так, разом з нами проживав її батько ОСОБА_3.

В зв'язку з віком та немічним становищем - ОСОБА_3, потребував сторонньої допомоги, його цивільна дружина не могла самостійно цього забезпечити, так він основні витрати на утримання та догляд ОСОБА_3 взяв на себе.

Звертає увагу суду, що за життя він забезпечував померлих усім необхідним, у тому числі ліками для лікування та профілактики хвороб, здійснював платежі по сплаті комунальних послуг за утримання вищевказаної квартири та брав на себе усі витрати пов'язані з побутом, до самої її смерті. Даний факт підтверджується відповідними та чеками на придбання зазначених лікарських засобів, квитанціями про сплату комунальних послуг.

Слід зазначити, що за час їхнього спільного проживання однією сім'єю було зроблено ремонт в квартирі, придбано необхідні меблі та ін. обладнання.

Враховуючи вищевикладене, а саме факт проживання з померлими у період з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року без відповідної реєстрації у вищевказаній квартирі, підтверджується актом від 09.07.2018 року № 43 посвідченого комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 1».

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Слід звернути увагу, що про ознаки проживання однією сім'єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

Так, обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Просив суд прийняти заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю до розгляду, встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 01.02.2008 року по день смерті за наступною адресою: АДРЕСА_5

Ухвалою судді від 06 грудня 2018 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у вищезазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження та справу до розгляду призначено на 15 годину 30 хвилин 08 січня 2019 року ( а. с. 20 ).

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився, по час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить розписка.

Представник заявника адвокат ОСОБА_7, який діє на підставі ордеру, серія КС № 382819 та договору № 69 про надання правової допомоги від 20 липня 2018 року в судове засідання не з'явився, надав до суду лопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1, та його законного представника.

Зацікавлена особа - приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Л.Л. в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення 13 грудня 2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 125 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Отже, зацікавлена особа про слухання справи, яке було призначено на 08.01.2019 року була повідомлена завчасно, у відповідності до вимог статті 125 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім»єю.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, який був тестем заявника та після смерті останнього залишилась квартира, що розташована за наступною адресою: АДРЕСА_5

За життя померлим заповіт складений не був, дітей крім ОСОБА_5 не мав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 01.06.2018 року, яка була донька ОСОБА_3 та цивільна дружина заявника ОСОБА_1

Встановлено, що померла ОСОБА_5, спадщину від свого батька не отримала та не оформила її в порядку передбаченому чинним законодавством України, що підтверджується витягами зі спадкового реєстру від 19.07.2018 за №№ 52678171 та 52678187.

За життя, померла склала нотаріально посвідчений заповіт на ОСОБА_1 від 25.07.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1096.

Відповідно до умов заповіту, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати померлій на день смерті і на що вона б мала право за законом, померла заповідала ОСОБА_1

Спадкове майно складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5

19.07.2018 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області - Якименко Людмили Леонідівни з приводу прийняття спадщини, але у прийняті даної заяви останньому було повідомлено на тій підставі, що він не є спадкоємцем за законом майна, яке залишилось після смерті його тестя - ОСОБА_3. Так, факт проживання зі ОСОБА_3 однією сім'єю повинен встановити суд.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дійсно проживали спільно з ОСОБА_1 у період з 2008 року по 28 травня 2018 року без реєстрації, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом № 43 від 09 липня 2018 року, підписаний мешканцями будинку 2/147 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та В.о. начальника КП БМР ЖЕК № 1 Ганнич С.О.

З вказаного акту убачається, що зі слів сусідів вищевказані громадяни спільно проживали за адресою: АДРЕСА_6 з 2008 року по 28 травня 2018 року.

Звертаючись до суду з відповідною заявою ОСОБА_1 просить суд встановити факт спільного проживання однією сім'єю його з ОСОБА_3 з 01.02.2008 року по день смерті за наступною адресою: АДРЕСА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (надалі - СК) визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК).

Отже, критерієм союзу двох чоловіків, як сім'ї є одночасна наявність трьох обставин: 1) спільне проживання; 2) пов'язаність спільним побутом; 3) наявність взаємних прав та обов'язків. Разом з цим, такий союз двох чоловіків не повинен суперечити моральним засадам суспільства.

Встановлення факту проживання однією сім'єю, як правило, може знадобитись у спадкових правовідносинах, а саме у випадку необхідності визнання особи спадкоємцем четвертої черги, якою може бути особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

При цьому, у даному випадку, факт проживання однією сім'єю двох чоловіків може бути встановлений навіть у випадку, якщо один з них (або навіть кожен з них) перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Так, у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Разом з цим, у абз. 9 п. 5.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Нормами цивільного законодавства, а саме ст. 1264 Цивільного кодексу України, встановлюється, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В рішенні Конституційного Суду України від 03.06.99 № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках.

Так, обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Встановлено, що вищезазначені особи разом проживали, вели спільне господарство, разом робили ремонт у квартирі та всі витрати на поховання тестя ОСОБА_3 поніс заявник ОСОБА_1

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 78, 81, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 265, 273, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна про встановлення факту проживання однією сім'єю, - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з 2008 року по день смерті за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо або через Білоцерківський міськрайонний суду Київської області до Київського апеляційного суду.

Особи, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заявник: ОСОБА_1 ( адреса проживання: 09100, АДРЕСА_3 );

Зацікавлена особа: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна ( адреса місцезнаходження: 09117, АДРЕСА_4 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 11 січня 2019 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному прмірнику.

СуддяО. І. Орєхов