ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4342/19 Справа № 205/4525/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 13 жовтня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 9419,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00% на рік на суму залишку заборгованості. Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань, у відповідача станом на 26 травня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 17912,70 грн.

У зв'язку з чим, ПАТ КБ "ПриватБанк" просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 13 жовтня 2012 року в розмірі 1712,70 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено, з чим останній не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 9419,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторони погодили по Договору зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 1012,33 грн., комісію на 132,24 грн. та штраф на 516,05 грн., сума заборгованості по Договору-1 становить 10219,01 грн.

Згідно п. 1.1.3 Генеральної угоди дата погашення заборгованості за Договором-1 визначено 13 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості (приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт) банк надав позичальнику ОСОБА_1 терміновий кредит у розмірі 9419,01 грн. на строк 36 місяців з 13 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 9419,01 в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та правилах строки.

Погашення заборгованості здійснюється з 01 по 25 число кожного місяця позичальник здійснює повернення кредиту банку в розмірі 341,72 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил.

Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 жовтня 2015 року.

З наданої копії Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 жовтня 2012 року вбачається, що угода укладена між ОСОБА_1, однак підписана ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

Отже, умовами здійснення новації є, по-перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а по-третє, це дійсність первинного зобов'язання.

Тобто, юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобов'язання. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, так як, по-перше, Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 жовтня 2012 року не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1053 ЦК України, а, по-друге, банком не надано виписки по рахунках кредитного договору у період з 22 березня 2007 року по 14 жовтня 2012 року та відповідні докази отримання саме відповідачем грошових коштів.

В своїй апеляційній скарзі, АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що Угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 жовтня 2012 року підписана особисто відповідачем ОСОБА_1, що відповідає вимогам ст. 1053 ЦК України, а підпис ОСОБА_2 на звороті вказаної угоди є лише згодою дружини на укладення договору.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки зворот спірної угоди не містить жодних відміток щодо наявності на ній підпису ОСОБА_1, окрім підпису його дружини - ОСОБА_2

Тобто, зі звороту самої угоди неможливо встановити де саме стоїть підпис відповідача, на який посилається банк, міститься лише інформація щодо підпису угоди безпосередньо ОСОБА_2 При цьому банком не надано належних та допустимих доказів того, що підпис останньої є засвідченням лише згоди на отримання кредиту відповідачем.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова