Провадження № 2/522/1671/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася 23.07.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просила визнати квартиру, загальною площею 57,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру, загальною площею 52,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на Ѕ частку квартири загальною площею 57,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та Ѕ частину квартири, загальною площею 52,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 14.11.2009 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу сторонами на спільні кошти було придбано наступне майно:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Зважаючи на те, що між сторонами припинено сімейні відносини, позивач звернулася до суду з даним позовом, задля поділу спільного майна, придбаного під час шлюбу.

Ухвалою суду від 30.07.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову ухвалою від 15.08.2018 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.11.2018 року.

У результаті проведено підготовчого засідання 14.11.2018 року розгляд справи було відкладено на 06.02.2019 року.

Суд, протокольно у підготовчому засіданні 06.02.2019 року ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 20.03.2019 року.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Представники відповідача - ОСОБА_9 та ОСОБА_4 визнали позов щодо поділу квартири у рівних частках.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.11.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, дружина взяла прізвище чоловіка ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , видане Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської обл.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , видане Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 20.01.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у сторін народився син - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.05.2017 року.

20.05.2016 року між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого останній купив квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №131582103 вбачається, що ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_4 , яка була придбана на підставі договору купівлі продажу від 10.12.2010 року.

Тобто, обидві квартири, що належать відповідачу були придбані під час шлюбу з позивачем.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Оскільки квартира набута під час шлюбу вона є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , докази, щоб спростовували такі висновки суду відсутні.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

На теперішній час між подружжям не існує домовленості щодо розміру часток на квартиру, а суд не вбачає підстав для відходу від принципу рівності часток.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відступу від рівності частин подружжя на спільне майно, тому квартири сторін варто поділити порівно.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 8810 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати квартиру, загальною площею 57,7 кв.м ., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру, загальною площею 52,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) та припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на Ѕ частку квартири загальною площею 57,7 кв.м. , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та Ѕ частину квартири, загальною площею 52,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29.03.2019 року.

Суддя: В.Я. Бондар