Справа № 462/1785/18 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/928/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

адвоката Шишки О.М.- представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки і піклування Залізничної районної адміністрації, в якому просив суд ухвалити рішення, яким припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 02.02.2018 року; визнати виконавчий лист №2-2635/11 від 28.07.2011 року Залізничного районного суду м. Львова таким, що не підлягає до виконання, та стягнути з відповідачки аліменти на утримання згаданої доньки сторін в розмірі 1/4 від всіх видів доходу відповідачки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.02.2018 року і до досягнення донькою повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 26.10.2011 року, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 , яка після розірвання шлюбу проживала разом з відповідачкою. Відповідно до виданого Залізничним районним судом м. Львова виконавчого листа від 28.07.2011 року, з нього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 Однак, з червня 2017 року їхня донька постійно проживає разом з ним та знаходиться на повному його матеріальному забезпеченні. Окрім цього, 15.02.2018 року комісія органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради винесла висновок, яким визначила місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом із батьком. Зазначав, що відповідачка не цікавиться життям доньки, не допомагає їй матеріально, при цьому аліменти, які отримує від нього на утримання доньки, використовує на власні потреби (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Ухвалено припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів, визначених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2011 року у цивільній справі №2-2635/2011 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з 02.02.2018 року.

Ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 28 березня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с.99-101).

Дане рішення оскаржила відповідачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що «суд не вправі був встановлювати факти щодо місця проживання дитини на підставі поданих документів», а саме: актів обстеження ЛКП «Нове» та Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, «оскільки такі повноваження покладені на Органи опіки і піклування».

Вважає, що судом «безпідставно проігноровано» те, що вона не погоджувалась на зміну постійного проживання доньки, та вважає, що «така зміна повинна відбуватись лише в судовому порядку» (а.с. 104-107).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За частинами першою та другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Згідно статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловити її думки і приділяє їм належну увагу.

Відповідно до положень частини 1 статті 11 Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

В матеріалах справи є належним чином оформлений Висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 27 лютого 2018 року, згідно якого згаданий орган опіки та піклування вважає за необхідне визначити місце проживання згаданої малолітньої разом з її батьком, ОСОБА_2 за його місцем проживання - за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10): згаданий Висновок ... містить інформацію щодо предмета доказування на предмет підтвердження заявлених позивачем вимог і має важливе значення для розгляду даної справи.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги з посиланням на неправомірність встановлення судом «фактів щодо місця проживання дитини на підставі поданих документів», зокрема - актів обстеження ЛКП «Нове» та Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, до уваги прийматися не можуть.

Згідно цього ж Висновку ..., малолітня донька сторін даного спору 15.02.2018 року (маючи 11 з половиною років) на засіданні комісії з питань захисту прав дитини однозначно висловила своє бажання проживати саме з батьком, позивачем ОСОБА_2

Вище наведені обставини, а саме: бажання доньки проживати саме з батьком та факт такого проживання з ним з червня 2017 року (тобто - протягом останніх двох років) відповідачкою (апелянтом) не заперечуються та не оспорюються.

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом «безпідставно проігноровано» те, що відповідачка не погоджувалась на зміну постійного проживання доньки, також до уваги прийматися не можуть.

Враховуючи вище наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 12 лютого 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.