Справа № 486/206/19
Провадження № 2/486/236/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.

при секретарі Кучмар В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку та визначення порядку користування будинком,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та визначити порядок користування вказаним житловим будинком.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 23.06.1979 року з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу 13.09.1994 року ОСОБА_2 виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради була виділена земельна ділянка, площею 0,10 га для побудови житлового будинку на території м. Южноукраїнська. Протягом п'яти років вони з відповідачем за власні кошти будували житловий будинок, будівництво було завершено у 1999 році. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради від 28.07.1999 року затверджено акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта, житлового будинку АДРЕСА_1 в малоповерховій забудові до експлуатації. Загальна площа будинку 215,7 кв.м, житлова - 114,4 кв.м та його вартість 111738 гривень. Вказаним рішенням житловий будинок АДРЕСА_1 зазначено будинком АДРЕСА_1. Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачем, та всі документи на будинок знаходяться у нього. Вона зареєстрована та мешкає у будинку з часу здачі в експлуатацію. На даний час нею подано до суду заяву про розірвання шлюбу. Спірний будинок двоповерховий, має два входи та зазначає, що вона мешкає на першому поверсі будинку, а чоловік на другому.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 березня 2019 року прийнята відмова ОСОБА_1 від позову в частині визначення порядку користування будинком АДРЕСА_1 і закрито провадження в цій частині.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку підтримала та просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що під час шлюбу вони з відповідачем побудували будинок, в якому проживають зараз, позивач на першому поверсі, а відповідач на другому. Тому просить визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден, щоб за позивачем визнали право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1. В будинку два виходи, він проживає на другому поверсі разом з ним проживає син ОСОБА_4

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши сторони та представника позивача, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23.06.1979 року перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с.9/.

13.09.1994 року рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №361 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку для особистого житлового будівництва площею 0,10 га в №7 кварталі по АДРЕСА_1 /а.с.12/. Виготовлено також будівельний паспорт на вказаний житловий будинок /а.с. 11, 14-18/.

28.07.1999 року рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №152 затверджений акт державної технічної комісії від 22.07.1999 року про прийняття в експлуатацію житлового будинку АДРЕСА_1 та присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 /а.с.13/.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок №152 від 28.07.1999 року /а.с.43/, а також копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.52/ ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. Технічний паспорт видано на ім'я ОСОБА_2 /а.с. 44-45/.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спірне нерухоме майно будинок за адресою АДРЕСА_1 було побудовано у період перебування сторін у шлюбі, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, отже, вказане майно підлягає поділу між подружжям у рівних частках.

Частиною 1 ст. 369 ЦК України закріплено, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити позов та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1.

Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору 800 грн., тобто 400 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 400 грн. - з державного бюджету /а.с. 1/.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 768, 40 грн. за вимогу в частині визначення порядку користування будинком, від якої позивач відмовилась, не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою м. Веймар Німеччина, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Харкова, зареєстрованої та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Веймар Німеччина, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, сплачений судовий збір в розмірі 400,00 (чотириста) гривен.

Зобов'язати відділення Управління Державної казначейської служби України у м. Южноукраїнську Миколаївської області повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Веймар Німеччина, зареєстрованої та проживаючої за адресою:АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 сплачений судовий збір на користь держави (Судовий збір, р/р 4010, КЕКД 22030101, «Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050)») в сумі 400 (чотириста) гривень за квитанцією №45 від 25 січня 2019 року.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду (підпис) Г.А. Далматова

__________________________________

Повний текст рішення складений 01 квітня 2019 року