Постанова

Іменем України

01 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 686/24336/16-ц

провадження № 61-27938св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: дочірнє підприємство «Хмельницьке спеціалізоване управління «Стальконструкція-129», Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року у складі судді Мазурок О. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року у складі колегії суддів: Купельського А. В., Грох Л. М., Костенка А. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до дочірнього підприємства «Хмельницьке спеціалізоване управління «Стальконструкція-129» (далі - ДП «ХСУ «Стальконструкція-129»), Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та скасування державної реєстрації.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що за договором найму з 1990 року він із сім'єю проживає у квартирі АДРЕСА_1. У 2007 році гуртожиток переобладнаний у житловий будинок. Вважає, що приймав участь у переобладнані гуртожитку і відповідно до законодавства має право на приватизацію вказаної квартири. При зверненні в ЖЕК за отриманням документів для оформлення приватизації квартири йому відмовлено, оскільки право власності на вказану квартиру оформлене на ДП «ХСУ «Стальконструкція-129».

Враховуючи викладене, позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, і/н НОМЕР_1 від 23 липня 2014 року; скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ДП «ХСУ «Стальконструкція-129».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що належних та допустимих доказів того, що позивач брав участь власними коштами в реконструкції будинку по АДРЕСА_1 суду не надано.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є правильними, оскільки при видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру та реєстрації такого права за підприємством, ОСОБА_4 права на приватизацію спірної квартири не мав.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що рішеннями Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14 січня 2016 року № 26, та від 14 квітня 2016 року № 272, що житловий будинок по АДРЕСА_1перебував на балансі відповідача, а не у власності, і передача його у комунальну власність міста проходила відповідно до Закону України «Про передачу об'єктів права державної власності», Постанови Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року № 891, якою затверджено «Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду що перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ та організацій», а також із 108 квартир в цьому будинку після проведення реконструкції мешканцями приватизовано 105 квартир. При реєстрації права власності на квартиру за ДП «ХСУ «Стальконструкція-129» органами державної влади порушені норми закону і безпідставно позбавленого його та родину права на приватизацію вказаної квартири.

У серпні 2017 року на адресу суду надійшли заперечення ДП «ХСУ «Стальконструкція-129», згідно з якими спірна квартира не належала до державного фонду, а тому позивач не має права на її приватизацію.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року зазначену справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 разом із сім'єю проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 1990 року.

06 січня 1994 року на базі Державного спеціалізованого тресту «Центростальконструкція» створено ВАТ «Центростальконструкція», що підтверджується наказом корпорації «Укрмонтажспецбуд» від 06 січня 1994 року № 5. Державною корпорацією «Укрмонтажспецбуд», як засновником, передано до статутного фонду ВАТ «Центростальконструкція», згідно з переліком від 10 вересня 1997 року, Хмельницькому СУ-129 гуртожиток по АДРЕСА_1.

23 грудня 2002 року між Хмельницьким спеціалізованим управлінням «Стальконструкція-129» та ОСОБА_4 укладений договір, предметом якого було фінансування ОСОБА_4 проведення підприємством робіт із реконструкції гуртожитку по АДРЕСА_1 в житловий будинок. Після закінчення реконструкції підприємство зобов'язувалося продати ОСОБА_4 квартиру шляхом укладення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 13 грудня 2007 року № 1375 «Про затвердження актів державних комісій про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» затверджено акт державної комісії від 12 січня 2007 року на 108-квартирний житловий будинок для малих сімей та 4 офісні приміщення (за рахунок допоміжних приміщень).

Рішенням Хмельницької міської ради від 06 серпня 2008 року № 51 надано згоду на безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади міста 108-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1.

23 липня 2014 року проведено державну реєстрацію права власності на квартиру № 58 за ДП «Хмельницьке СУ «Стальконструкція» № 129 ВАТ «Центростальконструкція», що підтверджується свідоцтвом про право власності.

14 січня 2016 року рішенням Виконавчого комітету Хмельницької ради № 26 створено комісію з питань безоплатної передачі в комунальну власність територіальної громади міста 108-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1.

14 квітня 2016 року рішенням Виконавчого комітету Хмельницької ради № 272 затверджений акт безоплатного приймання-передачі від 04 березня 2016 року в комунальну власність територіальної громади міста вказаного житлового будинку з прийняттям його на баланс Хмельницької житлово-експлуатаційної контори№ 6.

04 травня 2016 року Хмельницька житлово-експлуатаційна контора № 6 та ОСОБА_4 уклали в письмовій формі договір найму житла - квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається із листа Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 травня 2016 року за вих. 12-1960-02-14, будинок по АДРЕСА_1 переданий в комунальну власність.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції Україниправо приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами третьою, п'ятою статті 9 ЖК Української РСРвизначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (частина друга статті 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Статтями 2, 3 Закону визначено об'єкти приватизації до яких належать: квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму; незаселені квартири, частини будинків, одноквартирні будинки після закінчення їх будівництва, реконструкції, ремонту та поточного звільнення. Не підлягають приватизації квартири-музеї, квартири в будинках закритих військових поселень, кімнати в гуртожитках, квартири, віднесені у встановленому порядку до непридатних для мешкання або службових квартир (кімнат),квартири ,в яких мешкають два або більше наймачів, при відсутності згоди всіх на приватизацію займаної квартири. Приватизація квартир у будинках, включених до плану реконструкції, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку. Наймачі, які проживали у квартирах до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацію цих квартир.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що квартира АДРЕСА_1 на момент видачі свідоцтва про право власності та реєстрації права власності за ДП ХСУ «Стальконструкція-129» ВАТ «Центростальконструкція» не належала до державного житлового фонду і до 13 грудня 2007 року будинок в статусі гуртожитку по АДРЕСА_1 не перебував у власності територіальної громади м. Хмельницького, оскільки переданий їм уже в статусі багатоквартирного будинку у зв'язку з порушенням справи про банкрутство підприємства в березні 2016 року, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4 не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що він брав участь власними коштами в реконструкції цього будинку.

Крім того, звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності ДП «ХСУ «Стальконструкція-129» на квартиру АДРЕСА_1, і/н НОМЕР_1 від 23 липня 2014 року та скасування державної реєстрації, ОСОБА_4 свої вимоги обґрунтовував тим, що гуртожиток по АДРЕСА_1 переобладнаний у будинок, а тому оскільки він проживає у квартирі за договором найму, є таким, що має право на її приватизацію.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб'єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв'язку з позовною вимогою, яка пред'являється до нього.

На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб'єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов'язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов'язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов'язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом за наявності даних про те, що обов'язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу (стаття 13 ЦПК України). Установлення обґрунтованості позову - це обов'язок суду, який здійснюється під час розгляду справи

Разом із тим ще 14 квітня 2016 року за рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 272, цей будинок переданий у комунальну власність, а отже, ДП «ХСУ «Стальконструкція-129» є неналежним відповідачем у справі.

Твердження заявника про те, що він здійснював реконструкцію гуртожитку в житловий будинок відповідно до договору від 23 грудня 2002 року, укладеного між ХСУ «Стальконструкція-129» та ОСОБА_4, предметом якого було фінансування ОСОБА_4 проведення підприємством робіт із реконструкції, у зв'язку з чим він має право на приватизацію квартири, є безпідставними, оскільки пунктом 1.2 цього договору визначено, що після закінчення реконструкції ХСУ «Стальконструкція-129» зобов'язувалося продати ОСОБА_4 квартиру, тобто між позивачем і ХСУ «Стальконструкція-129» не виникло жодних правових відносин, що регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». При цьому сам договір, предметом якого було фінансування ОСОБА_4 проведення підприємством робіт із реконструкції гуртожитку в житловий будинок, не є доказом внесення коштів чи іншої участі у виконанні робіт.

У позовному провадженні розглядається і вирішується спір про право цивільне, тобто спір про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Процесуальним засобом із захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, державних та суспільних інтересів у позовному провадженні є позов, в якому заінтересована особа (позивач) викладає свої вимоги до передбачуваного порушника суб'єктивного права (відповідача).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить ухвалити рішення, яким здійснити захист цивільних прав та інтересів способами, передбаченими законом, реалізуючи право на звернення до суду, яке є одним із важливих конституційних прав громадян.

Коли особа звернулася до суду із заявою, то суддя повинен вирішити питання про наявність у цієї особи права на звернення до суду за судовим захистом, тобто вирішити питання процесуального характеру, бо передумови права на звернення до суду за судовим захистом закріплені у цивільному процесуальному законодавстві. При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя не може робити висновки матеріально-правового характеру.

Із позовною заявою до суду звертаються тоді, коли виникає спір про право цивільне. Таким чином, позовна заява - це установлена законом форма звернення до суду за судовим захистом та за вирішенням спору про право цивільне.

Разом із тим позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу про те, що Хмельницька міська рада, як власник будинку по вул. Свободи, 6а в м. Хмельницькому, оспорює право позивача на здійснення приватизації квартири, що свідчить про те, що позов є передчасним. ОСОБА_4 не надав суду жодного належного та допустимого доказу про те, що Хмельницька міська рада заперечує проти здійснення позивачем приватизації квартири. Заперечення ДП «ХСУ «Стальконструкція-129» проти позову не мають значення для справи, оскільки відповідно до листа Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 травня 2016 року за вих. 12-1960-02-14, будинок по АДРЕСА_1 переданий у комунальну власність (а. с. 79).

Узагальнюючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_4, звертаючись до суду із позовом про захист своїх прав не визначився із його предметом, підставами, змістом та відповідачем, що має притягатися до участі у розгляді справи у спорі про право на приватизацію житла.

Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені заявником у його апеляційній скарзі, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини. Висновки судів першої та апеляційної інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішень, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 15 травня 2017року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г. І. Усик