Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/355/19
УХВАЛА

26 грудня 2019 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Козіна С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходів щодо забезпечення позову, що буде поданий ним, та накласти арешт на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,10 га, що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер :69:025:0234, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належать ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що ОСОБА_2 має намір звернутися до Ржищівського міського суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу належних їй житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , укладених 09 грудня 2019 року та скасування державної реєстрації прав на них.

Де на даний час знаходяться належні ОСОБА_2 примірники оригіналів зазначених вище спірних договорів, остання не знає і навіть не пам`ятає, що вона їх підписувала у приватного нотаріуса.

На переконання ОСОБА_2 , спірні договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що належали їй на праві приватної власності, та які вона має намір оскаржити у судовому порядку, були укладених нею у такому психічному стані, коли ОСОБА_2 не усвідомлювала своїх дій та їх наслідків.

На сьогоднішній день ОСОБА_2 проходить медичне обстеження на наявність у неї психічного захворювання.

Ознаки психічного захворювання ОСОБА_2 почали реально проявлятися ще з минулого року і вже з того часу батько та мати почали нею неофіційно опікуватися.

Не викликає сумніву, що сторонні непорядні особи, помітили неадекватність у поведінці ОСОБА_2 та, скориставшись її безпорадним станом, обманним шляхом примусили її продати належний їй житловий будинок, який фактично побудували для неї її батьки, разом із земельною ділянкою, на якій розміщений даний будинок, і в якому проживає вона з неповнолітнім сином.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 цієї Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс 16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Необхідність звернення із даною заявою викликана тим, що існують реальні ризики того, що відповідач, усвідомлюючи наслідки визнання недійсним укладених нею та ОСОБА_2 спірних договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, буде намагатися відчужити це майно третім особам, що в подальшому може істотно ускладнити або, навіть, унеможливить виконання рішення суду щодо повернення даних об`єктів нерухомого майна їх законному власникові, за умови прийняття судом такого рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову слід задовольнити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявлених вимог.

Відтак, забезпечення позову у цивільному процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

В спірному випадку, предметом позову є визнання недійсними договорів купівлі-продажу належних їй житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову може бути подана до подання позовної заяви.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову, - задовольнити в повному обсязі.

Накласти арешт на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку розміром 0,10 га, що розташована за цією ж адресою, кадастровий номер :69:025:0234, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належать ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дана ухвала, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", має статус виконавчого документа.

Сторонами у виконавчому провадженні за ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 26 грудня 2019 року є:

Стягувачем: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області від 29 травня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Боржником: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановляння незалежно від її оскарження.

Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 26 грудня 2019 року та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 26 грудня 2022 року.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Суддя