Дата документу 15.10.2019
Справа № 2-1345/08
Провадження № 6/334/123/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатюка О.М., при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу, обґрунтовуючи її наступним.

Заявник зазначає, що 02 квітня 2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий документ № 2-1345/08 за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк», який було втрачено при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС. Пошуки виконавчого листа не призвели до позитивного результату.

Просить визнати поважними причини пропуску пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновити строк такого пред`явлення та видати дублікат виконавчого листа.

Суд, дослідивши заяву та наявні в матеріалах справи докази в межах розгляду заяви, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2008 року позовні вимоги задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.05.2006 року у сумі 5956,69 грн. та судові витрати на оплату судового збору 59,57 грн. та інформаційне-технічне забезпечення 30 грн., а всього 89,57 грн.

На підставі вищевказаного рішення суду, 02 квітня 2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист по цивільній справі № 2-1345/08 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом на користь ЗАТ «ПриватБанк» у розмірі 5956,69 грн., судові витрати 89,57 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 04.05.2011 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що 02 квітня 2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя представнику ПАТ КБ «ПриватБанк» було видано виконавчий лист № 2-1345/08, а з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник звернувся 25 березня 2019 року.

Відповідно до довідки представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про втрату виконавчого документу за вих. № від 14.01.2019 року, останній підтверджує, що судовий наказ суду м. Запоріжжя від 04.04.2018 року по справі №2-1345/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 5356,69 грн., втрачено товариством і до виконання не пред`явлено, що суперечить обставинам справи, оскільки за вказаною справою ухвалено рішення суду, а не таке судове рішення як судовий наказ.

З квітня 2009 року стягувачем, який є юридичною особою, не вчинено жодних дій, які б свідчили, що інтерес Банку до виконавчих дій за вказаним виконавчим документом не втрачено.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання є порушенням принципу правової визначеності.

Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Жодних поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, представником стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» не зазначено.

Згідно п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. З ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту заяви вбачається, що підставою для надання дублікату виконавчого листа є його втрата, проте належного доказу заявником не було пред`явлено. Крім того, згідно чинного законодавства України, дублікат виконавчого документа видається лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Враховуючи, що підстави для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа на виконання відсутні, суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

На підставі викладеного та керуючись ст. 352-355, 442 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дублікату та поновлення строку виконавчого документу.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Повний текст виготовлено 15 жовтня 2019 року о 10.00 год.

Суддя О.М. Гнатюк