Справа № 463/2490/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/293/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Куцика І.Б.,

адвоката Жак Н.Т. - представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 і його представника - адвоката Худоби Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Жак Наталії Тадеївни , представника ОСОБА_1 , на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 04 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення, яким стягнути зі згаданого відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий період - останні три роки (з травня 2014 року по травень 2017 року) в твердій грошовій сумі в розмірі 108 000 грн. (3 000 гривень щомісяця); визнати недійсним пункт 2 договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини, укладеного 30 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. за реєстровим №894.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що (зокрема) сторони перебували в шлюбі від якого у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17 червня 2013 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова шлюб між сторонами було розірвано. 13 травня 2013 року сторони у справі уклали договір щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. за реєстровим № 894. Пункт 2 вказаного договору визначає обов`язок відповідача сплачувати аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, з часу укладення договору відповідач жодного разу коштів на утримання дитини не сплатив (а.с. 1-3, 29-31, 48-50, 56).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 2 договору щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини від 30 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. за реєстровим №894 від 30 травня 2013 року.

В частині стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання та утримання дитини від 30 травня 2013 року задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 2 договору щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини від 30 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. за реєстровим №894 від 30 травня 2013 року

В задоволенні решти вимог зустрічного позову щодо визнання в цілому недійсним договору щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини від 30 травня 2013 року відмовлено (а.с. 142-146).

Дане рішення в частині відмови у стягненні аліментів за минулий час оскаржила представник ОСОБА_1 .

Апелянт просить рішення суду в оскаржуваній його частині скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти за минулий час (з травня 2014 року по травень 2017 року) в розмірі 108 000 грн., покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи в оскаржуваній її частині, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд не дав належної оцінки доказам того, що позивачкою (апелянтом) вживалися заходи щодо одержання аліментів, а саме: її переписці з відповідачем, в тому числі - електронному листу позивачки до відповідача від 03.08.2013 року з реквізитами для сплати аліментів.

Вважає, що підтвердженням того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, є поданий до нього позов про стягнення аліментів, який розглядається районним судом у суді Республіки Польща (а.с. 169-171).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Частиною 1 статті 194 СК України (в редакції, яка була чинною на час подання ОСОБА_1 первісного позову до суду (23.05.2017 року) і якою позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги за даним позовом) встановлено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Як вбачається зі змісту наведеної норми закону, йдеться про стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду.

У виконавчому листі зазначається календарна дата, з якої належить примусово стягувати аліменти.

Тобто, якщо тривалий час виконавчий лист не пред`являвся до виконання, аліменти можуть бути стягнуті державною виконавчою службою за минулий час, але не більш ніж за три роки (строк виконавчої давності).

Як вбачається з вище наведеного, позовна вимога про стягнення аліментів за минулий час - з посиланням на статтю 194 СК - повинна обґрунтовуватися вже наявним виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду.

В той же час, позивачкою в обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме - починаючи з травня 2014 року, не наведено у доводах позовної заяви та не долучено до матеріалів справи жодних доказів про наявність станом на травень 2014 року виконавчого листа або рішення суду про стягнення з відповідача таких аліментів.

Натомість, присудження аліментів за минулий час передбачено частиною 2 статті 191 СК України: у випадку, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Відтак, чинним законодавством саме на позивача покладено обов`язок доведення суду того, що 1) він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також того, що 2) відповідач ухилявся від їх сплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою було подано до суду нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та утримання дитини, який було укладено між сторонами даного спору 30 травня 2013 року (в подальшому - „Договір ...") і пунктом 2 якого встановлено, що батько дитини - ОСОБА_2 - зобов`язується надавати матері дитини ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 250 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття шляхом безготівкового перерахування грошей на рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ „Ідеа Банк" або у будь-якому іншому банку. У випадку зміни банківських реквізитів або банку мати зобов`язується повідомити батькові нові реквізити рахунку для виплати аліментів (а.с. 8-9).

Вище згадана домовленість між батьками (сторонами даного спору) - про аліменти у розмірі 250 гривень щомісячно - була визнаною недійсною лише оскаржуваним рішенням, яке судом було ухваленим 04 грудня 2018 року.

Домовленість між сторонами даного спору про стягнення (сплату) аліментів у розмірі 3 000 грн. є відсутньою, так само, як є відсутнім судове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів у розмірі 3 000 грн.

Позивачкою (апелянтом) так і не було подано до суду доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, стосовно того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача в розмірі, який було обумовлено вище згаданим Договором ... (250 грн. щомісячно), а також того, що відповідач ухилявся від їх сплати.

Таким доказом не може бути звернення ОСОБА_1 до суду в Республіці Польща, оскільки (як вбачається з постанови згаданого суду від 24 січня 2018 року) згадана позивачка звернулася до цього суду лише 29 грудня 2017 року (а.с. 108), тобто - ще пізніше, ніж до суду в Україні.

Натомість, в оскаржуваному рішенні суду дано мотивовану оцінку кожному аргументу і доказу, наведеному та поданому позивачкою в обґрунтування її доводів про те, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а також того, що останній ухилявся від їх сплати, і ця оцінка доводами апеляційної скарги не спростовується.

Враховуючи вище наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Жак Наталії Тадеївни , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 04 грудня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.