ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4099/19 Справа № 199/128/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство "Харківська муніципальна страхова компанія", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який згодом уточнив.

Вказував, що 12 червня 2017 року ОСОБА_2 о 16-40 год., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул.Лізи Чайкіної, будинок 19, де при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Володі Дубініна в місті Дніпрі, не надавши перевагу у русі, допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі. Своїми діями відповідач ОСОБА_2 порушив п.16.1. Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, а він зазнав тілесних ушкоджень, лікування яких потребувало тривалого часу. Вину відповідача ОСОБА_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2017 року, яка постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року залишена без змін.

Зазначав, що автомобіль марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 06 вересня 2005 року. Пошкодження, що були завдані автомобілю марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, у результаті дорожньо-транспортної пригоди 12 червня 2017 року, встановлені та зафіксовані судовим експертом ОСОБА_3 відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, № 55/17 від 17 липня 2017 року. Вказаним висновком визначена вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, яка становить 159.794 грн.65 коп., вартість матеріального збитку складає 53.566 грн.50 коп., витрати на ремонтні роботи складають 14.172 грн., вартість потрібних для ремонту матеріалів складає 9.815 грн. 45 коп.

Вказував також на те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/1265572 від 28 листопада 2016 року, виданим ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», у зв'язку із чим частину матеріальної шкоди у розмірі 28.958 грн. 56 коп. йому відшкодовано страховиком ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія».

Оскільки вартість відновлюваного ремонту автомобіля, який він вважає доцільним здійснити, становить 159.764 грн. 65 коп., що є вищою за вартість автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди, та враховуючи отримане ним страхове відшкодування у розмірі 28.958 грн.56 коп., позивач просив суд стягнути кошти на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 57.000 грн.

Враховуючи тілесні пошкодження, що були заподіяні позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди від 12 червня 2017 року, він змушений був тривалий час проходити стаціонарний курс лікування, у зв'язку з цим зазнав моральної шкоди. Крім того, через пошкодження автомобіля та відсутність коштів на його відновлення він позбавлений користуватися транспортним засобом, відвідувати лікувальні заклади та підтримувати звичайний спосіб життя. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 70.000 грн., яку просив також стягнути з відповідача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду - франшизу в розмірі 1.000 грн., 20.000 грн. моральної шкоди та 1.536 грн.80 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього 22.536 грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, просив змінити оскаржуване рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди та постановити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 70.000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що моральні страждання позивача не закінчились, кожний день він відчуває наслідки отриманих тілесних ушкоджень, причинний зв'язок необхідності проведення операції в клініці "Гарвіс" вартістю 30.000 грн. та дорожньо-транспортної пригоди є очевидним.

Третя особа ПрАТ "Харківська муніципальна страхова компанія" надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 червня 2017 року ОСОБА_2 о 16-40 год., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вул.Лізи Чайкіної, будинок 19, де при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Володі Дубініна в м.Дніпрі, не надавши перевагу у русі, допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі. Своїми діями відповідач ОСОБА_2 порушив п.16.1. Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, а позивач зазнав тілесних ушкоджень.

Вина відповідача ОСОБА_2 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2017 року, яка постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2017 року залишена без змін.

Автомобіль марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 06 вересня 2005 року.

Згідно із звітом про оцінку транспортного засобу від 09 серпня 2017 року №ЕВ-22, складеним суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (а.с.103-121), визначена вартість пошкодженого автомобіля марки «ТOYOTA Corollа», 1990 року випуску, до ДТП - 59.917 грн.12 коп., та після ДТП - 29.958 грн.56 коп. Вказана сума сплачена позивачу згідно із платіжним дорученням від 05 жовтня 2017 року №11, що підтверджується листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 22 листопада 2017 року № 9345/13-412 (а.с.74).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 57.000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було складено звіт по визначенню розміру шкоди у зв'язку із фізичним знищенням транспортного засобу, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягненню підлягає тільки франшиза у розмірі 1.000 грн. та моральна шкода в розмірі 20.000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині визначення суми, яка підлягає відшкодуванню у рахунок моральної шкоди, виходячи з наступного.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Встановивши, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 заподіяно тілесні ушкодження і він позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про покладення на ОСОБА_2 відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду, розмір відшкодування якої визначено судом першої інстанції з додержанням засад розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, врахував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю сторін здоров'я позивача зазнало значних погіршень, відсутність транспортного засобу призвела до зміни звичного для нього способу життя та призвела до душевних страждань.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума відшкодування моральної шкоди повинна бути збільшена, в тому числі у зв'язку з витратами на операцію, проведену позивачу в поліклініці "Гарвіс" в розмірі 30.000 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи (а.с.61;63-65) вбачається, що вказана операція проведена позивачу у зв'язку з клінічним діагнозом камінь сечоводу, сечокам'яна хвороба, за таких обставин відсутні підстави вважати, що між вказаним діагнозом та завданими під час дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями є причинно-наслідковий зв'язок.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.