Провадження № 2/752/5189/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.10.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про звільнення майна з під арешту,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про зняття арешту з нерухомого майна, а саме з 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , та був накладений постановою АК № 280853 ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві від 07.04.2004 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємицею після смерті свого сина - ОСОБА_2 .

При оформленні в нотаріальній конторі документів про право на спадщину стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , що був накладений відповідно до постанови АК № 280853 ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві від 07.04.2004 р.

Відповідно до листа Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Кобеляцький В.В. не є боржником у виконавчому провадженні, оскільки воно було завершено.

Наявність арешту майна перешкоджає оформленню спадкових прав в зв`язку з чим позивач просить в судовому порядку його скасувати.

Відповідач не скористався своїм право на подання відзиву.

На підставі положень ст.ст. 274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належала на праві власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 26.06.2000 р., виданого Державною адміністрацією Московського району.

Згідно відомостей є Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Другою Київською державною нотаріальною конторою 21.04.2004 р. накладено арешт на зазначену частину квартири на підставі постанови АК 280853 від 07.04.2004 р. Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25.01.2018 р. Голосіївським районним у м.Києві відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постіно із спадкодавцм, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В силу положень ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з наявністю арешту майна, що належало спадкодавцю.

Згідно інформації, наданої Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м.Київ за № 42011 від 29.03.2019 р. за результатами перевірки відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, що виконавчі документи, боржником за якими є ОСОБА_2 на примусовому виконанні не перебувають, а виконавче провадження, у якому накладено арешт було завершено в 2012 р. та знищено .за закінченням терміну його зберігання.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час вирішення питання про закінчення виконавчого провадження) У разі закінчення виконавчого провадження (крім

направлення виконавчого документа за належністю іншому органу

державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення

про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної

процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду,

винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних

заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або

витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій),

повернення виконавчого документа до суду або іншого органу

(посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно

боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем

заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші

дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім

випадків, передбачених цим Законом.

Зазначені вимоги закону не були виконані державним виконавцем при вирішенні питання щодо закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наявність арешту, накладеного на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 перешкоджає позивачу у визначений законом спосіб реалізувати своє право на оформлення спадкових прав.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявність обтяження щодо нерухомого майна порушує право позивача на оформлення спадкових прав у визначений законом спосіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , та був накладений постановою АК № 280853 ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві від 07.04.2004 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя