Справа №760/4990/18
Провадження №2/760/2284/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Голдицької-Тімофєєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Унівесрал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Універсал Банк» 21.02.2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просив:

стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №056-2008-2308 від 08 липня 2008 р. у вигляді донарахованих відсотків за період з 24.06.2015 р. по 06.12.2017 р. в розмірі 4985,06 швейцарських ранків, та стягнути з відповідачів судові витрати.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №056-2008-2308 від 08 липня 2008 р., позивач ПАТ «Універсал Банк» посилається на наступне.

Так, 08.07.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого відповідного до витягу із статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженої Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» протоколом №2-2009 від 22.06.2009 р., є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (Банк, Кредитор), та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір №056-2008-2308, відповідно до п. 1.1 якого Кредитор зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 19860,00 швейцарських франків, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,95% річних (базова процентна ставка) в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вказує позивач, Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 19860,00 швейцарських франків, що підтверджується меморіальним ордером №0562915СНF000852 від 08.07.2008 р. та випискою з особового рахунку відповідача за 08.07.2008 р.

Пунктом 1.1.1 Кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,85 % річних (підвищена процентна ставка).

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту Позичальнику по 01 липня 2028 р. включно.

Позивач зазначає, що 01.04.2009 р. між Кредитором та Позичальником було укладено Додаткову угоду № б/н до Кредитного договору №056-2008-2308 від 08.07.2008 р., відповідно до умов якої Сторони погодили встановити наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами:

- з 01.04.2009 р. по 12.04.2009 р. включно: а) базова процентна ставка - 9,71 % річних; б) підвищена процентна ставка - 29,13 % річних.

- з 13.04.2009 р. по 31.03.2010 р. включно: а) базова процентна ставка - 12,95 % річних; б) підвищена процентна ставка - 38,85 % річних.

13.04.2009 р. між Кредитором та Позичальником було укладено Додаткову угоду № б/н до Кредитного договору №056-2008-2308 від 08.07.2008 р., відповідно до умов якої Сторони погодили встановити наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами:

- з 13.04.2009 р. по 31.03.2010 р. включно: а) базова процентна ставка - 9,71 % річних; б) підвищена процентна ставка - 17,71 % річних.

- з 01.04.2010 р. по 31.03.2015 р. включно: а) базова процентна ставка - 13,72 % річних; б) підвищена процентна ставка - 21,72 % річних;

- з 01.04.2015 р.: а) базова процентна ставка - 12,95 % річних; б) підвищена процентна ставка - 20,95 % річних.

П. 1.1.4 Додаткової угоди № б/н від 13.04.2009 р. до Кредитного договору визначає, що у разі виникнення у Позичальника простроченої заборгованості за цим Договором протягом періоду, вказаному в п.п. 1.1.1 Договору, та відсутності її погашення протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення, Позичальник зобов`язується починаючи з четвертого календарного дня виникнення прострочення, сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: а) базова процентна ставка - 12,95 % річних; б) підвищена процентна ставка - 20,95 % річних.

Позивач посилається на те, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.12.2015 р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 16690,29 швейцарських франків.

Станом на грудень 2017 р., рішення суду не виконано, заборгованість не погашена. Даним рішенням суду було стягнуто солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором, що включає: тіло кредиту, відсотки, підвищені відсотки, нараховані включно до 23.06.2015 р.

Факт укладення між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору про надання кредитних коштів №056-2008-2308 від 08.07.2008 р. та додаткових угод до нього, Договору поруки №056-2008-2308-Р від 08.07.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , отримання ОСОБА_1 коштів за даним договором та факт порушення умов кредитного договору, що потягло за собою набуття ПАТ «Універсал Банк» права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків, підтверджується заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.12.2015 р., а тому дані обставини доказуванню не підлягають.

На думку Банку, оскільки позичальником кредитні кошти не було повернуто Банку, кредитний договір не був розірваний чи припинений згідно правових підстав, визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, а тому відповідно до умов діючого договору, Банком правомірно нараховувалися відповідачу відсотки на суму простроченої заборгованості по кредиту як плату за весь час користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Враховуючи викладене, позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом та просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №056-2008-2308 від 08 липня 2008 р. у вигляді донарахованих відсотків за період з 24.06.2015 р. по 06.12.2017 р. в розмірі 4985,06 швейцарських ранків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 21.02.2018 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 11.04.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Унівесрал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.02.2019 р. до суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

14.03.2019 р. до суду від представника позивача ПАТ «Універсал Банк» надійшла відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Універсал Банк» підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №056-2008-2308 від 08 липня 2008 р. у вигляді донарахованих відсотків за період з 24.06.2015 р. по 06.12.2017 р. в розмірі 4985,06 швейцарських ранків, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Додатково звернув увагу суду на те, що наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями, вчинення інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Звернула увагу суду на те, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.12.2015 р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 16690,29 швейцарських франків. Даним рішенням суду було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, відсотки, підвищені відсотки нараховані включно до 23.06.2015 р. Представник відповідача вказала на неможливість нарахування та стягнення додаткових процентів та штрафних санкцій після винесення (набрання законної сили) судового рішення про дострокове стягнення заборгованості, про що Верховним Судом викладено таку правову позицію у постановах від 28.03.2018 р., від 04.07.2018 р. Звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Окрім зазначеного, просила суд звернути увагу на те, що на даний час ПАТ «Універсал Банк» проводить примусове стягнення заборгованості по Кредитному договору № 056-2008-2308 від 08.07.2008 р., визначеної судовим рішенням від 24.12.2015 р.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 08.07.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого відповідного до витягу із статуту Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в редакції, затвердженої Загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» протоколом №2-2009 від 22.06.2009 р., є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (Банк, Кредитор), та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір №056-2008-2308, відповідно до п. 1.1 якого Кредитор зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 19860,00 швейцарських франків, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,95% річних (базова процентна ставка) в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Пунктом 1.1.1 Кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,85 % річних (підвищена процентна ставка).

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту Позичальнику по 01 липня 2028 р. включно.

Встановлено, що 01.04.2009 р. між Кредитором та Позичальником було укладено Додаткову угоду № б/н до Кредитного договору №056-2008-2308 від 08.07.2008 р., відповідно до умов якої Сторони погодили встановити наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами:

- з 01.04.2009 р. по 12.04.2009 р. включно: а) базова процентна ставка - 9,71 % річних; б) підвищена процентна ставка - 29,13 % річних.

- з 13.04.2009 р. по 31.03.2010 р. включно: а) базова процентна ставка - 12,95 % річних; б) підвищена процентна ставка - 38,85 % річних.

13.04.2009 р. між Кредитором та Позичальником було укладено Додаткову угоду № б/н до Кредитного договору №056-2008-2308 від 08.07.2008 р., відповідно до умов якої Сторони погодили встановити наступний порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами:

- з 13.04.2009 р. по 31.03.2010 р. включно: а) базова процентна ставка - 9,71 % річних; б) підвищена процентна ставка - 17,71 % річних.

- з 01.04.2010 р. по 31.03.2015 р. включно: а) базова процентна ставка - 13,72 % річних; б) підвищена процентна ставка - 21,72 % річних;

- з 01.04.2015 р.: а) базова процентна ставка - 12,95 % річних; б) підвищена процентна ставка - 20,95 % річних.

П. 1.1.4 Додаткової угоди 2 від 13.04.2009 р. до Кредитного договору визначає, що у разі виникнення у Позичальника простроченої заборгованості за цим Договором протягом періоду, вказаному в п.п. 1.1.1 Договору, та відсутності її погашення протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення, Позичальник зобов`язується починаючи з четвертого календарного дня виникнення прострочення, сплачувати Кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: а) базова процентна ставка - 12,95 % річних; б) підвищена процентна ставка - 20,95 % річних.

Також вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором від 08.07.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 (Поручитель), було укладено договір поруки №056-2008-2308-Р від 08.07.2008 р., за умовами якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №056-2008-2308 від 08.07.2008 р., укладеного між Кредитором і Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

13.04.2009 р. між Кредитором та Поручителем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору поруки №056-2008-Р від 08.07.2008 р., відповідно до п. 1.2 якої Поручитель засвідчив, що йому добре відомі усі умови Основного договору і він погоджується з ними.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 19860,00 швейцарських франків, що підтверджується меморіальним ордером №0562915СНF000852 від 08.07.2008 р. та випискою з особового рахунку відповідача за 08.07.2008 р.

Однак, в порушення умов Кредитного договору в частині обов`язку забезпечувати погашення грошових зобов`язань згідно графіку погашення кредиту, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала, в зв`язку з чим у неї виникло прострочене зобов`язання з погашення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язку щодо своєчасного погашення заборгованості по поверненню кредиту, позивач звертався до ОСОБА_1 (Позичальника) та ОСОБА_2 з вимогами про погашення заборгованості від 09.06.2015 р., які залишилися поза увагою відповідачів.

Встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 р., позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №056-2008-2308 від 08.07.2008 р. в сумі 16690,29 швейцарських франків, та судовий збір у розмірі 5701,51 грн.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 р., було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, відсотки, підвищені відсотки нараховані включно до 23.06.2015 р. в сумі 16690,29 швейцарських франків.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ПАТ «Універсал Банк» просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №056-2008-2308 від 08 липня 2008 р. у вигляді донарахованих відсотків за період з 24.06.2015 р. по 06.12.2017 р. в розмірі 4985,06 швейцарських ранків.

Як на підставу своїх вимог, ПАТ «Універсал Банк» посилається на те, що факт укладення між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору про надання кредитних коштів №056-2008-2308 від 08.07.2008 р. та додаткових угод до нього, Договору поруки №056-2008-2308-Р від 08.07.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , отримання ОСОБА_1 коштів за даним договором та факт порушення умов кредитного договору, що потягло за собою набуття ПАТ «Універсал Банк» права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків, підтверджується заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24.12.2015 р., а тому дані обставини доказуванню не підлягають.

На думку Банку, оскільки позичальником кредитні кошти не було повернуто Банку, кредитний договір не був розірваний чи припинений згідно правових підстав, визначених ст.ст. 599, 651, 654 ЦК України, а тому відповідно до умов діючого договору, Банком правомірно нараховувалися відповідачу відсотки на суму простроченої заборгованості по кредиту як плату за весь час користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

При цьому, наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями, вчинення інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань.

Разом з тим, з такими вимогами ПАТ «Універсал Банк» суд не погоджується, виходячи з наступного.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

В зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язку щодо своєчасного погашення заборгованості по поверненню кредиту, позивач звертався до ОСОБА_1 (Позичальника) та ОСОБА_2 (поручителя) з вимогами про погашення заборгованості від 09.06.2015 р.,

Як встановлено судом, ПАТ «Універсал Банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в 2015 році до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, а також порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк».

Так, заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 р., позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №056-2008-2308 від 08.07.2008 р. в сумі 16690,29 швейцарських франків, та судовий збір у розмірі 5701,51 грн.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 р., було стягнуто з відповідачів за кредитним договором тіло кредиту, відсотки, підвищені відсотки нараховані включно до 23.06.2015 р.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ПАТ «Універсал Банк» просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №056-2008-2308 від 08 липня 2008 р. у вигляді донарахованих відсотків за період з 24.06.2015 р. по 06.12.2017 р. в розмірі 4985,06 швейцарських ранків, в підтвердження чого надано відповідний розрахунок заборгованості.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У такому разі положення абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Частиною другою статті 548 ЦК України встановлено, що недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені.

Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц), Велика Палата Верховного Суду, враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

ПАТ «Універсал Банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, за порушення умов договору, звернувшись в 2015 р. до суду із позовом про примусове дострокове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й Солом`янський районний суд м. Києва, який 24.12.2015 р. задовольнив позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк».

З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то позивач не міг такі проценти нараховувати.

Звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Наведене свідчить про неможливість нарахування та стягнення додаткових процентів та штрафних санкцій після винесення (набрання законної сили) судового рішення про дострокове стягнення заборгованості,

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 04 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц), від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог ПАТ «Універсал Банк» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №056-2008-2308 від 08 липня 2008 р. у вигляді донарахованих відсотків за період з 24.06.2015 р. по 06.12.2017 р. в розмірі 4985,06 швейцарських ранків, оскільки ПАТ «Універсал Банк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, за порушення умов договору, звернувшись в 2015 р. до суду із позовом про примусове дострокове стягнення цих коштів у судовому порядку із боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Враховуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 251, 252, 253, 509, 526, 546, 548, 553, 554, 559, 599, 610, 612, 625, 631, 634, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 76-82, 89, 223, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Унівесрал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір