Суддя Попова В. О.
Справа № 644/8190/18
Провадження № 2/644/739/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді - Попової В.О.,

секретаря - Дашкової К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Смородської Л.І.,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, та зустрічний позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 ,про визнання права власності на обов`язкову долю в спадщині , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, уточнивши та доповнивши який остаточно просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , посвідчений 09.12.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л.; визнати за нею , ОСОБА_1 , право власності на 9/16 частини квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м.; визнати дійсним заповіт від 20.11.2010 року, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461, складений ОСОБА_6 на її користь.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.12.2019 року прийнято відмову від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власностів порядку спадкування за заповітом.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 , звернувшись до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просила визнати право власності на обов`язкову долю в спадщині у вигляді 3/16 частин спірної квартири.

Позивач за основним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені та доповнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, визнавши недійсним заповіт ОСОБА_5 від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, визнати дійсним заповіт від 20.11.2010 року , складений спадкодавцем ОСОБА_5 на її користь , та визнати за нею право власності на 9/16 частин вказаної вище квартири. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою також визнала, не заперечувала щодо визнання за ОСОБА_4 права власності на обов`язкову частку в спадщині у вигляді 3/16 частин спірної квартири. Надала заяву про закінчення справи розглядом за свою відсутність.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надавши заяву, в якій просила вимоги зустрічного позову задовольнити, визнавши за нею право власності на обов`язкову частку у спадщині у вигляді 3/16 частин спірної квартири. Не заперечувала проти задоволення вимог за основною позовною заявою в частині визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, та визнання за ОСОБА_1 права власності на 9/16 частин вказаної вище квартири; просила справу розглянути за її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 щодо недійсності заповіту ОСОБА_5 від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, та визнання права власності на 9/16 частин вказаної вище квартири . Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на обов`язкову частку в спадщині у вигляді 3/16 частин вказаної вище квартири також визнав в повному обсязі, не заперечував щодо задоволення вимог зустрічної позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Смородська Л.І. надала заяву про закінчення розгляду справи за її відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутність.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено та доведено матеріалами спадкової справи, що позивач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно є доньками спадкодавця ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла .

Згідно із заведеною в нотаріальній конторі спадкової справи № 197/2018року після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкала: АДРЕСА_1 , подали заяви:

-дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про прийняття спадщини;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про прийняття спадщини;

-дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про прийняття спадщини.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1999 року № Центра (відділу) приватизації державного житлового фонду УКМ та П ВПЖФ Харківської міської ради, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 (чоловік спадкодавця) помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкова справа після нього не заводилась, проте ОСОБА_5 постійно проживала з останнім та прийняла спадщину після смерті останнього.

ОСОБА_8 (син спадкодавця) помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , після нього спадкоємцем була його мати - ОСОБА_5 (спадкова справа № 175/2013 від 26.02.2013року).

За життя ОСОБА_5 20.11.2010 року склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461.

За вказаним заповітом ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати за законом або за заповітом, та все рухоме та нерухоме майно, грошові заощадження на її ім`я в будь-яких установах банку.

Крім того, спадкодавець залишила заповіт, посвідчений 09 грудня 2015року приватним нотаріусом Харівського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. за №2492, на все своє майно на користь ОСОБА_2 .

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання заповіту ОСОБА_5 від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492 недійсним, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 статті 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

З досліджених документів, з заяви відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог ОСОБА_1 щодо недійсності заповіту ОСОБА_5 від 09 грудня 2015 року на його користь, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, а також визнання права власності на 9/16 частин вказаної вище квартири, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання позовних вимог ОСОБА_1 щодо недійсності заповіту ОСОБА_5 від 09 грудня 2015 року на користь ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 369/3186/17 (провадження № 61-42486св18) зазначено, що «при складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.

З урахуванням викладеного та визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, на користь ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що коло спадкоємців слід визначати за заповітом від 20.11.2010 року, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461, яким ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось. При цьому дійсність зазначеного заповіту не оспорюється, оскільки заповіт від 09 грудня 2015 року, який у відповідності до вимог ст. 1254 ч.3 ЦК України скасовує попередній заповіт, визнано недійсним. Тому не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дійсним заповіту від 20.11.2010 року, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що позивач за основним позовом ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З огляду на встановлені судом обставини позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 9/16 частини квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. підлягають задоволенню.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на обов`язкову долю в спадщині, а саме на 3/16 частини квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. підлягають задоволенню оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що остання звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, є донькою спадкодавця та на час смерті ОСОБА_5 була непрацездатною за віком, тому має право на на обов`язкову долю в спадщині .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійснимта визнання права власності - задовольнити частково .

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідчений 09.12.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Любовью Леонідівною.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН НОМЕР_1 право власності на 9/16 частини квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності на обов`язкову долю в спадщині - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНН НОМЕР_2 , право власності на 3/16 частини квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевіський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 12.12.2019 року. Повний текст рішення складено 23.12.2019 року .

Суддя: Попова В.О.