П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року місто Київ

справа № 753/4316/19

апеляційне провадження № 22-ц/824/9908/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Гуль В.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Сиченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Коренюк А.М. від 6 березня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 1 січня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 100 000 доларів США зі строком повернення до 1 січня 2019 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 повернула борг лише у розмірі 5 000 доларів США, позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 2 582 100 грн., проценти за користування коштами в розмірі 63 668 грн. 22 коп. та три проценти річних у розмірі 10 611 грн. 37 коп., а всього 2 656 379 грн. 59 коп.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 6 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Скаржник зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволення заяви, оскільки відповідач відмовляється повертати борг і є об`єктивні побоювання, що належне їй нерухоме майно буде відчужене з метою ухилення від виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу до суду не подала.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з указаним позов стало неповернення відповідачем грошових коштів, отриманих на підставі договору позики.

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права

(інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки предметом спору є вимоги про стягнення неповернутої суми боргу за договором позики, колегія суддів вважає, що заявником обґрунтовано причини звернення із заявою про забезпечення позову, заходи забезпечення позову є співмірними позовним вимогам, а тому наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру відповідача.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 6 березня 2019 року скасувати і постановити нову ухвалу наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

За даною ухвалою стягувачем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; боржником: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали направити для відома та виконання Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві управління юстиції (02121, м. Київ, пр.-т. Миколи Бажана, 7-Є).

Строк пред`явлення до виконання 3 (три) роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: В.В. Гуль

В.В. Соколова