Провадження № 2/750/312/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.

за участі секретаря судового засідання - Юрченко І. В.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - Воронцової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович, ОСОБА_6,

І. Стислий виклад позиції позивача.

22.11.2018 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в якій він просить визнати виконавчий напис вчинений 23.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 11045 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 22,4 кв. м. та гараж, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 19,4 кв.м., які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності з метою задоволення вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та витрат стягувача на здійснення виконавчого напису у розмірі частини суми боргу 31187,58 доларів США, таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не мав підстав вчиняти виконавчий напис через не направлення вимоги, попередження та відсутності підтвердження отримання позивачем останніх; не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості перед банком AT «Укрсоцбанк»; не перевірив первинні бухгалтерські документи, які підтверджують порушення зобов'язань за кредитним договором; не отримав оригінали документів, не направив вимогу, по суті не перевірив правильність поданих документів, як того вимагає Закон України «Про нотаріат», постанова Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», наказ Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.11.2018 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, надала письмові пояснення в яких вказала на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинений у відповідності до норм закону, а тому позов є таким, що не підлягає задоволенню, вважає, що всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані та свідчили про безспірність заборгованості, а тому у нотаріуса не було підстав для відмови у видачі виконавчого напису.

Третя особа приватний нотаріус Київського Міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович та ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

04 серпня 2008 року між акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 985/08-085. Додатковою угодою від 15.06.2010 року до цього договору сторони дійшли згоди про переведення умов кредитування з відновлювальної кредитної лінії на не відновлювальну кредитну лінію (а.с. 104-112).

З метою виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитними договором № 985/08-085 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав іпотекодержателю наступне майно: гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 22,4 м2 та гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 19, 4 м2, які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 98-103).

23.07.2018 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського Міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича із заявою про вчинення виконавчого напису за іпотечним договором від 04.08.2008 в якій просив вчинити виконавчий напис на іпотечному договорі. В заяві було зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки просили задовольнити вимоги стягувача в розмірі частини заборгованості, що виникла внаслідок невиконання неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 01.09.2015 року по 22 травня 2018 року, а саме: строкова заборгованість: 7350,958 дол. США; просрочена заборгованість - 9101, 82 дол. США, строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 3804,23 дол. США та прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 17930,58 дол. США. До заяви був доданий іпотечний договір; копію кредитного договору; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; копію розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов'язань; документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, та документи представника стягувача за довіреністю (а.с. 95-160).

23.07.2018 приватним нотаріусом Київського Міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 11045 про звернення стягнення на: гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 22,4 кв. м. та гараж, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 19,4 кв.м., які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 95).

IV. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором подаються, зокрема, оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У відповідності до п. 2.3. глави 16 розділу ІІ Порядку 2.3 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже суд не погоджується з думкою позивача стосовно того, що до даних відносин застосуюється пункт 2.4 глави 16 розділу ІІ Порядку.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження надіслання одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Крім того стягувачем при зверненні за видачею виконавчого напису нотаріуса не було надано засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а лише була надана довідка-розрахунок заборгованості в якій було зазначено, що строкова заборгованість становить - 7350,95 дол. США; прострочена заборгованість - 9101,82 дол. США; строкова заборгованість за нарахованими відсотками - 3804,23 дол. США; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 17930,58 дол. США., в ній відсутні відомості щодо строку виникнення заборгованості.

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

З огляду на вищенаведене суд доходить висновку про те, що виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 1, пунктів 1, 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача;

Враховуючи ту обставину, що позивачем на виконання договору про надання правової допомоги від 08.11.2018 року та додаткової угоди до нього, було сплачено відповідачу 3000,00 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується оригіналом квитанції № 31 від 21.1.2018 року (а.с. 23) та актом прийняття-передачі наданої правової допомоги; 352,40 грн. судового збору за подання заяви про вжиття заходи про забезпечення позову (а.с. 30) та 704,80 грн. за подання позовної заяви з відповідача на користь позивача слід стягнути 4057 грн 20 коп у відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код юридичної особи - 00039019) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем від 23.07.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 11045 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 22,4 кв. м. та гараж, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 19,4 кв.м., які належать ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на праві приватної власності з метою задоволення вимог Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та витрат стягувача на здійснення виконавчого напису у розмірі частини суми боргу 31187,58 доларів США, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 4057 грн 20 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 29.03.2019 року.

Суддя І.В. Литвиненко