КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року

справа 382/1728/17

провадження № 22-ц/824/2297/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року у складі судді Литвин Л.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.03.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №365, визнати за відповідачем право власності на автомобіль Daewoo Lanos, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 100 000,00 грн. в порядку поділу майна подружжя, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за частку у спільному майні подружжя у розмірі 50 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 28 054,58 грн. грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя, 640,00 грн. судового збору та 2145,00 грн. за проведення авто товарознавчої експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він та позивач фактично припинили шлюбні відносини у 2014 році, що встановлено рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.11.2017 року. Позивач за період перебування у шлюбі не працювала. Їй не було відомо про джерело походження коштів на спірне майно та про його вартість. Зазначає, що спірний автомобіль був придбаний та відновлений за грошові кошти, надані йому його матір'ю у сумі 500 доларів США та ОСОБА_4 у сумі 400 доларів США. А тому, на його думку, автомобіль є його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні представник відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що придбаний автомобіль є спільною власністю подружжя та частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Рішення суду оскаржено лише в частині часткового задоволення позову, а тому саме в цій частині рішення суду підлягає перегляду в апеляційному порядку у відповідності до ст. 367 ЦПК України.

Судом встановлено, 25.03.2011 року між сторонами укладено шлюб (а.с.5).

12 квітня 2016 року від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_5 (а.с.5).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.11.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 25.03.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис №365, розірвано (а.с.32-33).

23 січня 2016 року відповідачем на підставі договору купівлі-продажу придбано автомобіль марки Daewoo Lanos, 2004 року випуску, зеленого кольору, д.н.з.НОМЕР_1. Автомобіль зареєстровано на ім'я ОСОБА_3 (а.с.40).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи КНДІСЕ від 17.05.2018 року №4605/18-54, ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2, 2004 року випуску, зеленого кольору, складає 56109,15 грн. (а.с.60-64).

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 4 ст.65 Сімейного кодексу визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до п.24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено в ст.57 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства, обов'язок довести ті обставини, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07 лютого 2018 року в справі №654/5243/14-ц.

Таким чином, законодавством установлено презумпцію спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу.

В обґрунтування своїх доводів, що спірне майно є його особистою власністю відповідач посилався на те, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.11.2017 року про розірвання шлюбу встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2014 року, тобто до придбання спірного майна.

Разом з тим, у рішенні Яготинського районного суду Київської області від 13.11.2017 року не зазначено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2014 року.

Тому, колегія суддів дійшла до висновку, що спірний автомобіль придбаний відповідачем за час шлюбу з позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у суду відсутні підстави вважати, що таке майно належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, відсутні.

Крім того, відповідачем не підтверджено, що він придбав спірний автомобіль за надані йому грошові кошти його матір'ю та ОСОБА_4

Покази свідків про придбання спірного автомобіля за кошти відповідача не можуть бути оцінені, як достатні докази на підтвердження вказаної обставини.

Також доводи апеляційної скарги, що позивач не отримувала доходів в період перебування у шлюбі з відповідачем та не знала про джерело походження грошових коштів на придбання спірного автомобіля колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем не доведено, що цей автомобіль було придбано за його особисті кошти.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 березня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді