Єдиний унікальний номер 225/4245/18 Номер провадження 22-ц/804/1987/19
Єдиний унікальний номер 225/4245/18 Головуючий у 1 інстанції Ткач Г.В.
Номер провадження 22-ц/804/1987/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

Судді-доповідача Корчистої О.І.

суддів: Соломахи Л.І., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №225/4245/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та одноразової грошової допомоги

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 квітня 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Торецьк Донецької області,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що вона 08 липня 2016 року була прийнята, згідно Наказу від 06 липня 2016 року №1/ОС на посаду інженера 2 категорії у виробничий підрозділ «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 17 липня 2017 року звільнена з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (Наказ від 10.07.2017 року №6988/ДН-ос) про що зроблена відмітка у трудовій книжці.

Проте, у день звільнення з нею не було проведено повного розрахунку, а сума заборгованості по теперішній час не погашена. Вважає, що ці дії власника або уповноваженого органу є незаконними, так як згідно з вимогами ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства, проводиться у день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, згідно з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Просила суд стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на її користь суму заборгованості по заробітній платі, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України у розмірі 20600,46 грн., також просила стягнути суму середнього заробітку за період затримки з 18 липня 2017 року по 09 серпня 2018 року у розмірі 107282 грн. та нарахувати по день фактичного розрахунку.

18 лютого 2019 року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, відмовилась від позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на її користь суми середнього заробітку 107282 грн. за період затримки з 18.07.2017 року по 09.08.2018 року, та просила стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на її користь суму заборгованості із заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року, у розмірі 9272,03 грн.; грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку, у розмірі 5605,89 грн.; одноразову грошову вихідну допомогу у розмірі одного середньомісячного заробітку, у розмірі 5722,54 грн., згідно ст. 44 КЗпП України, що у сумі складає 20600,46 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та одноразової грошової допомоги задоволено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати загальною сумою 20600,46 грн. (в тому числі: заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 9272,03 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 5605,89 грн., одноразову грошову вихідну допомогу в сумі 5722,54 грн. (без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів). Стягнуто з АТ «Українська залізниця» судовий збір на користь держави у сумі 704,80 грн.. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Із вказаним рішенням не погодилось АТ «Українська залізниця» та подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність рішення суду першої інстанції а також на те, що судом першої інстанції не в повній мірі встановлені обставини, що мають істотне значення, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів зазначило, що позивачу необхідно було надати на підконтрольну територію України (м. Лиман) документи за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року згідно Наказу №899-Н від 26 червня 2017 року «Про введення в дію порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень». Проте, документи на виплату розрахункових позивача ОСОБА_1 до регіональної філії «Донецька залізниця» не надходили. У керівництва ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» відсутні можливості для виплати заборгованості ОСОБА_1 з виплати заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової вихідної допомоги.

Також зазначили, що наказ про запровадження простою та табель обліку використання робочого часу є документальне підтвердження для оплати часу простою. Наказом визначено для працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» початок простою з березня 2017 року та зазначено, на час простою робітникам приходити на свої робочі місця згідно графіку роботи. Однак, позивач до ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця», за період з березня по теперішній час не надала документального підтвердження присутності її на роботі на час простою (табель обліку використання робочого часу типової форми №П-5)

Вказують, що за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів та отримана 24 жовтня 2017 року у сумі 2018,10 грн. у касі Дирекції м. Лиман. З 16 березня 2017 року від бухгалтерії ВП «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» до Дирекції у м. Лиман не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати. На підконтрольній Україні території відсутня первинна документація або доступ до неї, тому не мають можливості підтвердити, спростувати або надати інформацію за період з 16 березня 2017 року по день звільнення на ім`я ОСОБА_1 а саме: помісячний розрахунок заробітної плати, розрахунок невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення та розмір компенсації за невикористані дні відпустки.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОРЯДОК РОЗГЛЯДУ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у позовній заяві, складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 . перебувала у трудових правовідносинах з виробничим підрозділом «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», де з 08 липня 2016 року працювала на посаді інженера 2 та 1 категорії. Наказом від 10 липня 2017 року № 6988/ДН-ос (а.с.17) звільнена, у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (копія трудової книжки з відповідними записами) (а.с.10-11).

Наказом «Донецької дирекції залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №236/ДНД від 17 березня 2017 з 20 березня 2017 встановлено початок простою для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції (а.с.59-60).

З доданих до позову розрахунків заробітної плати, виданих відповідачем, вбачається, що позивачу ОСОБА_1 в спірний період часу було нараховано:

- за березень 2017 року без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 5694,15 грн., сума до видачі 4496,47 грн.

- за квітень 2017 року з урахуванням часу простою та без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 4133,81 грн., сума до видачі 3287,14 грн.

- за травень 2017 року з урахуванням часу простою та без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 4133,81 грн., сума до видачі 3287,14 грн.

- за червень 2017 року з урахуванням часу простою та без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 0,00 грн., сума до видачі 0,00 грн.

- за липень 2017 року з урахуванням часу простою, компенсації за невикористану відпустку 6963,84 грн., вихідної допомоги 7108,75 грн., та без утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів 14728,52 грн., сума до видачі 11782,95 грн. (а.с.12-16).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5, наданих Пенсійним фондом, розмір нарахованої заробітної плати позивачу за березень 2017 року становить 5694,15 грн., за квітень - липень 2017 року дані відсутні (а.с.92-93).

В розрахункових листах за квітень - липень 2017 року міститься інформація про оплату за час простою.

Згідно розрахунку заробітної плати, наданого позивачем, розмір нарахованої заробітної плати за березень 2017 року 5694,15 грн. (а.с.12) збігається з сумою заробітку, вказаною в індивідуальних відомостях про застраховану особу з Пенсійного Фонду України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача підтверджуються наданими розрахунковими листами та наданими Пенсійним Фондом України індивідуальними відомостями про застраховану особу, розмір зазначеної заборгованості та факт її невиплати позивачу відповідачем не спростований. Відсутність заборгованості із заробітної плати відповідно до чинного законодавства або її сплата має бути підтверджена відповідними платіжними документами. Таких доказів відповідачем не надано та про наявність таких доказів не заявлено.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс- Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Положеннями частини 1 ст. 83 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця у разі звільнення працівника виплатити грошову компенсацію за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до частини 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки», порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду(окладу), про що й зазначено у наказі відповідача про встановлення простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції (а.с.59-60).

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про встановлення на підставі розрахунків заробітної плати за березень - липень 2017 року, індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), наказу (розпорядження) № 6988/ДН-ос про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 наявної суми заборгованості з виплати на користь позивача зарплати за березень-липень 2017 року, оплати простою, компенсації за 27 днів невикористаної щорічної відпустки, вихідної допомоги при звільненні на суми, які відповідають заявленим позовним вимогам, з яких утримані податки та збори. Також судом враховано, що позивачем отримано аванс за березень 2017 року в розмірі 2253,24 грн., про що зазначено в уточненій позовній заяві (а.с.121-125).

Крім того, відповідно до норм ст. ст. 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною 1 статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростовано.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації, як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є хибним з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Діючим законодавством саме на роботодавця покладений обов`язок своєчасно провести всі розрахунки та вжити всі необхідні заходи для збереження первинної бухгалтерської документації підприємства.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального і матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні. Витрати заявника апеляційної скарги по оплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції в такому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.І. Корчиста

Л.І. Соломаха

О.О. Тимченко