Єдиний унікальний номер 233/922/18
Номер провадження 22-ц/804/213/19
Головуючий в 1 інстанції Чальцева Т.В.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

03 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.,

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання за орендарем права вважати поновленим договір оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

06 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (надалі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області) про визнання за орендарем права вважати поновленим договір оренди земельної ділянки. Позовна заява мотивована тим, що між ним та Тельманівською районною державною адміністрацією 14 вересня 2005 року був укладений договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту загальною площею 36,0148 га строком на 5 років. Даний договір був зареєстрований 14 вересня 2005 року за №03 у Новоазовському РВ ДРФ ДП «ЦДЗК». В подальшому, за додатковою угодою, зареєстрованою 12 вересня 2012 року за № 01940, строк дії договору було подовжено на 5 років, тобто до 12 вересня 2017 року. Умови договору оренди ним виконуються належним чином, земельній ділянці надано кадастровий № НОМЕР_1, дані про земельну ділянку та про оренду внесені до державного земельного кадастру, що підтверджує витяг з ДЗК № НВ-017 від 01 березня 2017 року. За умовами договору, він має переважне право орендаря на поновлення договору на новий строк після закінчення строку його дії. 25.10.2017р. він звернувся до відповідача з клопотанням про підписання додаткової угоди про поновлення договору оренди, та 23.11.2017р. за № Б-5992/0-3956/6-17 отримав лист - відповідь, в якому була зазначена умова, що додаткова угода до договору оренди має бути укладена у місячний термін, при цьому він повинен надати відповідачу документи, які не передбачені ні умовами договору, ні чинним законодавством України. Вимоги він не виконав у передбачені листом - відповіддю терміни, проте зобов'язання орендаря земельної ділянки продовжив виконувати і після 14.09.2017р. відповідно до умов раніше укладеного договору у зв'язку з чим змушений звернутись до суду із вказаним позовом та просив суд визнати за ним право вважати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 36,0148 га, кадастровий № НОМЕР_1 з 12.09.2017р. на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором від 14.09.2005р. та додатковою угодою від 12.09.2012р..

25 жовтня 2018 року рішенням Волноваського районного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення вмотивовано тим, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі», реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання процедури передбаченої цією нормою та наявності волевиявлення сторін. А оскільки позивач не надав повний пакет документів, відповідач листом від 23.11.2017р. № Б-5992 відмовив в повторному зверненні про укладення додаткової угоди. ( а.с.6)

З вказаним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_1, та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд застосував ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» до спірних правовідносин, замість ч.6 ст.33 цього закону. Суд помилково зробив висновки про вимоги щодо продовження договору оренди на підставі переважного права, коли в позові йшлося про продовження договору оренди на підставі користування після закінчення строку дії договору. Повідомлення про відсутність у власника земельної ділянки наміру поновлювати договір оренди на новий строк після закінчення терміну його дії не створює будь яких прав та обов'язків для сторін у розумінні статті 33 Закону України «Про оренду землі». Судом першої інстанції також не з'ясовано з яких причин орендодавець відмовляється запропонувати умови продовження договору оренди на вигідних для самого орендодавця умовах, а залишає відносини з фактичним користувачем земельної ділянки не врегульованими.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

У судове засідання апеляційного суду представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Земельного кодексу України).

За нормою статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

За нормою статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі- Закон) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Так, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону).

Відповідно до статті 6 Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право на поновлення (пролонгацію) договору оренди землі - це визначене законом переважне право орендаря укласти договір оренди землі на новий строк, що виникає у разі належного виконання ним обов'язків за умовами договору та після закінчення строку договору оренди землі, або коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди за відсутності заперечень орендодавця. Це право закріплене і в приписах статей 764, 777 Цивільного кодексу України та деталізоване у статті 33 Закону України «Про оренду землі»

Законодавством передбачено два випадки поновлення (пролонгації) договору оренди землі:

1) у разі належного виконання орендарем своїх обов'язків за договором, строк якого закінчується, орендар отримує переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Так, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

2) орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди за відсутності протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Тож, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Судом першої інстанції було встановлено, що 14 вересня 2005 року між Тельманівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі (а.с.8-9). Об'єктом оренди, відповідно до пункту 2 договору, є земельні ділянки загальною площею 36,0148 га сіножатей, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Чермалицької сільської ради Тельманівського району. Даний договір був зареєстрований у Новоазовському РВ ДРФ ДП «ЦДЗК» 14 вересня 2005 року за № 03.

З пункту 8 договору оренди землі, вбачається, що його укладено на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

12 вересня 2012 року між Тельманівською райдержадміністрацією та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до договору оренди землі від 14 вересня 2005 року, зареєстрованого у реєстрі за № 03, якою викладено в новій редакції п. 8 договору: "договір подовжено на 5 (п'ять) років з моменту внесення даної додаткової угоди до реєстру ДП "ДРЦ ДЗК". Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Тельманівському районі, про що у книзі записів договорів оренди землі вчинено запис 12 вересня 2012 року № 01940 (а.с.10).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12-14), земельній ділянці, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Донецька область, Волноваський район, Чермалицька сільська рада, загальною площею 36,0149 га, призначено кадастровий номер НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_1 14 березня 2017 року звернувся з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про продовження договору оренди земельної ділянки площею 36,0149 га, кадастровий номер НОМЕР_1, щодо якої строк оренди закінчується 14 вересня 2017 року, з додатком у вигляді додаткової угоди на 2 арк., що зареєстровано у ГУ Держгеокадастру у Донецькій області за вх. № Б-1572/0/5-17 29 березня 2017 року. 13 квітня 2017 року ГУ Держгеокадастру у Донецькй області за вих. № Б-1572/0-1116/6-17 направило позивачеві ОСОБА_1 лист, в якому повідомило про неможливість розглянути та надати повну та всебічну інформацію щодо поновлення договору оренди землі, зазначивши, що для поновлення договору оренди позивачу необхідно надати повний пакет документів, які відповідатимуть вимогам діючого законодавства, до спливу строку договору.

Позивач ОСОБА_1 не виконавши вимоги відповідача зазначені в листі від 13 квітня 2017 року за вих. № Б-1572/0-1116/6-17 звернувся до суду з позовом про визнання переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки, в задоволенні якого рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.10.2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 22.11.2017 року було відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками зробленими судом першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.4 ст.33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін, а у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації такого договору.

Доводи апеляційної скарги що суд першої інстанції неправильно застосував ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» до спірних правовідносин, замість ч.6 ст.33 цього закону - непереконливі, оскільки в позові має місце послання на ст..33 ЗУ «Про оренду землі», взагалі.

З матеріалів справи вбачається наявність листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 23.11.2017 року за №Б-5992/0-3956/6-17, згідно якого відповідач повідомляє позивача, що договір оренди земельної ділянки скінчився 12.09.2017 року, а тому позивач повинен повернути земельну ділянку площею 36,0149га № НОМЕР_1 орендодавцю за актом приймання передачі не пізніше семи днів з моменту отримання листа.(6)

В якості підстави для повернення земельної ділянки, відповідач зазначає, що позивачем не виконані вимоги листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 13.04.2017 року № Б-15720-1116/6-17 стосовно надання повного пакету документів.

Крім того відповідач посилається на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у справі №233/3311/17 яким було позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог стосовно визнання переважного права на укладення договору оренди земельної ділянки без виконання вимог ГУ Держгеокадастру у Донецькій області.

З наведеного вбачається, що договір між сторонами припинився внаслідок відсутності домовленості з істотних умов договору, і вказана обставина позивачем не усунута, а як наслідок підстави для поновлення договору оренди відсутні.

Та обставина, що позивач після отримання вимоги повернути земельну ділянку продовжує нею користуватися не свідчить про правомірність його дій, які б стали підставою для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги що судом першої інстанції не з'ясовано з яких причин орендодавець відмовляється запропонувати умови продовження договору оренди на вигідних для самого орендодавця умовах, а залишає відносини з фактичним користувачем земельної ділянки не врегульованими - неспроможні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснив, що відповідач, вимагав від нього надання повного пакету документів, які не були передбачені умовами раніше укладеного договору та Законом України «Про оренду землі», а як наслідок орендар не повинен за власний кошт виконувати технічну документацію щодо нормативної оцінки землі та проводити ґрунтове обстеження земельної ділянки. Позивач не заперечував оплатити витрати на проведення вказаних заходів, проте відповідач відмовляється виступити у вказаних відносинах замовником.

Згідно ст.37 Закону України «Про охорону земель» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони

родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення.

Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі

в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів.

Форму агрохімічного паспорта та порядок його ведення встановлює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно п.1.3, п.3.5 Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 11.10.2011 N 536, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2011 р. за N 1517/20255 агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки є результатом агрохімічної паспортизації всіх земель сільськогосподарського призначення, яка проводиться з метою державного контролю за зміною показників родючості, забруднення ґрунтів токсичними речовинами і радіонуклідами, раціонального використання земель сільськогосподарського призначення. Наявність агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки є обов'язковою при передачі земельних ділянок у власність, користування, наданні дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, консервації та рекультивації земель і в інших випадках, передбачених законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може прийняти до уваги доводи позивача, оскільки він не оскаржує дії відповідача стосовно вимог, які на його думку не є законними. Крім того позивач не оскаржує дії відповідача з приводу вимоги повернути земельну ділянку орендодавцю зазначену в листі від 23.11.2017 року за №Б-5992/0-3956/6-17.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки.

Відповідно до статті 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року № 6-219цс16 та від 23 березня 2016 року № 6-146цс16 та Верховного Суду від 19.12.2018 року у справі №384/105/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів розглянула усі доводи апеляційної скарги, проте доводів, які б стали підставою для скасування постановленого рішення не вбачає, за таких обставин, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 08 січня 2019 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 25 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Є.Є. Мальцева

В.П. Принцевська