Справа № 653/3466/18
Провадження № 2-о/653/11/19
РІШЕННЯ
іменем України

"09" січня 2019 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.,

за участю секретаря Карпенко І.Д.
заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій із зміненими вимогами просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 дату, з якою законодавець пов`язує набуття громадянства України, в зв`язку з тим, що з моменту народження він постійно мешкав на території України, та десь в 1996 або 1997 році був притягнутий до відповідальності на 15 діб арешту. Саме тоді співробітниками міліції було вилучено його паспорт радянського зразку, де зазначалась остання адреса прописки АДРЕСА_1 та з того моменту він втратив свій паспорт радянського зразка та своєчасно не оформив паспорт громадянина України, що викликало багато проблем з документами. У 2017 році заявник звернувся до Генічеського районного відділу ДМС України в Херсонській області, де йому відповіли, що згідно наданої інформації встановити належність до громадянства України не вбачається можливим. У зв`язку із викладеним був змушений звернутися з даною заявою до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Представник зацікавленої особи - Управління державної міграційної служби України в Херсонській області був відсутнім. Просив розгляд справи провести без його участі та письмово надав правову позицію, де роз`яснив, що заявник має право встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, тобто на момент проголошення Незалежності України.
Суд, заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, встановив, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь Кримської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 10 квітня 1978 року відділом запису актів цивільного стану м. Севастополя.
02 березня 1995 року заявник був взятий на військовий облік Нахімовським військоматом м. Севастополь, що підтверджується копією посвідчення про приписку.

Як вбачається з копії адресного листу вибуття, ОСОБА_1 був зареєстрований у АДРЕСА_1 . Його особа була встановлена паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 17 липня 1994 року Нахімовським РВВС м. Севастополь.

07 травня 2004 року заявник був знятий з реєстраційного обліку з місця мешкання за рішенням суду від 23 березня 2004 року та вибув із м. Севастополь у невідомому напрямку.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено показами допитаних свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заявник з моменту народження та до 2004 року мешкав у Нахімовському районі м. Севастополь. Вказують, що їм відомо, що заявник не має іншого громадянства, на постійне проживання до інших держав ніколи не виїжджав. Після переїзду з м. Севастополь у 2004 році мешкав у смт. Новоолексіївка разом із матір`ю - ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , де мешкає і наразі. З 2008 по 2010 роки в смт. Новоолексіївка, Генічеського району, Херсонської області заявник знімав квартиру АДРЕСА_3 .

Через втрату паспорту радянського зразка ОСОБА_1 звернувся до Генічеського районного відділу ДМС України в Херсонській області із заявою про видачу паспорту замість втраченого та 28 вересня 2018 року отримав довідку про неможливість видачі паспорту у зв`язку із не встановленням його належності до громадянства будь-якої держави.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року.

Наявні в справі докази та пояснення свідків підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року - день проголошення незалежності України, заявник ОСОБА_1 проживав на території України у Нахімовському районі, м. Севастополь.
Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить визнання належності його до громадянства України та можливість отримання відповідного паспорта.
За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Управління державної міграційної служби України в Херсонській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.
Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова