Провадження № 2/369/4745/19
12.12.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.
при секретарі Середенко Б.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання таким, що втратив право на проживання та право реєстрації місця проживання, -
У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва на право власності від 14 серпня 2008 року. У дані квартирі зареєстровані його діти, дружина та відповідачка, ОСОБА_2 . Згідно акту депутата ОСОБА_2 не проживає у будинку з 2016 року. За час відсутності відповідачка квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. А він як власник має право вимагати усунення порушення будь-яких його прав власника. Оскільки відповідач не проживає без поважних причин тривалий час, причини відсутності є не поважними, тому на підставі ст.ст. 9, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідачка тривалий час там не проживає, майном не цікавиться, речей там не залишила, жодних витрат на утримання майна не несе. Просив задоволити позов.
У судове засідання відповідачка не зявився про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
ОСОБА_1 належить на праві власності квартира за адресою : АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва на право власності від 14 серпня 2008 року .
За вищезазначеною адресою фактично проживає позивач з родиною, дружина та двоє дітей, а також зареєстрована відповідачка по справі, ОСОБА_2 , народження 1987 року.
Згідно ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно акту депутата Боярської міської ради від 25 вересня 2019 року, відповідачка на спірній житловій площі не проживає, особистих речей в квартирі нема, витрат на утримання квартири не несе.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування спірним жилим приміщенням, так як добровільно залишив спірне жиле приміщення, забравши при цьому особисті речі, не зявляється в спірному будинку вже тривалий час, не несе витрати, місце постійного проживання невідоме, що є поважною причиною, та відповідно є підставою для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.72 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання таким, що втратив право на проживання та право реєстрації місця проживання,, - задоволити.
Визнати ОСОБА_2 , народження 1987 року такою, що втратила право на проживання та право реєстрації місця проживання за адресою : АДРЕСА_1
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 12 грудня 2019 року.
Суддя Н.С. Пінкевич