РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

(Справа № 285/4281/18, провадження у справі № 2/0285/12/19)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка з 25 травня 1982 року на підставі договору купівлі-продажу являється власником 15/100 будинку по АДРЕСА_1 та з часу придбання майна фактично користується чотирма кімнатами в зазначеному будинку, дві з яких, як з'ясувалося в 2009 році, належать на праві власності ОСОБА_3.

Позивач посилаючись на те, що оскільки вона в 1982 році добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним до теперішнього часу, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 15/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1

В судове засідання позивачка не з'явилась, але від її представника надійшла заява про слухання справи у їх відсутності та просять позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву, що не заперечує щодо визнання за позивачкою право власності на 15/100 частин будинку, які належали її батьку ОСОБА_3

В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка з 25 травня 1982 року на підставі договору купівлі-продажу являється власником 15/100 частин будинку по АДРЕСА_1, які визначені на плані під №4 та в будинку визначені як квартира №4 /а.с.8, 9, 14, 24, 26/.

Зареєстрована в зазначеному будинку з 08 вересня 1990 року /а.с.5/.

Встановлено, що ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.1966 року належало 15/100 частин будинку, приміщення, які на плані визначено під №3 /а.с.10, 24, 26/.

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за законом є його донька відповідачка по справі ОСОБА_2. Зазначена обставина визнається сторонами у поданих письмових заявах.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно.

Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна /речі/, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

У п.п. 9,10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

1) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

2) володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

3) володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Встановлено, що ОСОБА_1 більше десяти років відкрито користується 15/100 частин будинку АДРЕСА_1, які на плані визначено під №3, та належали померлому ОСОБА_3, про що свідчить акт депутата від 27 листопада 2018 року, складений на підставі пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які проживають по сусідству з позивачкою в зазначеному будинку /а.с.27/.

Отже враховуючи вищевикладене суд до даних правовідносин застосовує положення ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що позивачка добросовісно заволоділа 15/100 часток будинку і продовжує відкрито, безперервно володіти ними більше десяти років, а також те, що відповідачка не заперечує щодо задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП1НОМЕР_2 місце реєстрації: АДРЕСА_3, про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 право власності на 15/100 частин будинку АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено - 09.01.2019 року.

Головуючий: