Справа № 675/1882/19
Провадження № 2/675/688/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої - судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Беліци М. О.,

з участю представника позивачки адвоката Каруна В. П.,

представника відповідача Ізяславської міської ради Хмельницької області Ящук Т. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 , Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування та зняття з нього арешту,

в с т а н о в и в :

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування та зняття з нього арешту, мотивуючи це тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її рідного батька ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, яка складається зокрема з права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, АДРЕСА_1 , побудований ОСОБА_3 у 1973 році на виділеній згідно договору про надання у безстрокове користування ділянці для будівництва індивідуального житлового будинку від 05 травня 1968 року між ОСОБА_3 та Ізяславською міською радою Хмельницької області. ОСОБА_1 вказує, що являється єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину. Позивачка зазначила, що з метою реєстрації права власності на будинковолодіння за спадкодавцем вона звернулась з відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак довідалась, що на зазначений нерухомий об`єкт накладена заборона. В подальшому було встановлено, що Ізяславською державною нотаріальною конторою 13 квітня 2006 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості про заборону (накладено арешт) відчуження об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 на підставі накладення заборони Ізяславською виконавчою службою на майно ОСОБА_2 . Позивачка вказує, що ОСОБА_2 не являється членом її родини, жодного відношення до спадкового майна не має, власником будинковолодіння АДРЕСА_1 не являється, за цією адресою лише було зареєстроване його місце проживання, однак вже протягом тривалого часу ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає. ОСОБА_1 зазначила, що більш детальні відомості про підстави накладення арешту відсутні. Такі обставини перешкоджають ОСОБА_1 оформити свої права у встановленому законом порядку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась.

Представник позивачки адвокат Карун В. П. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Ізяславської міської ради Хмельницької області Ящук Т. І. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вважає, що на даний час підстави для вирішення питання про зняття арешту з будинковолодіння судом відсутні.

Представник відповідача Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відділу.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, відзиву на позов, жодних письмових заяв не подав.

Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається з повідомлення Ізяславської міської ради Хмельницької області № 1234 від 05 вересня 2019 року, місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване у АДРЕСА_1 .

Надіслані ОСОБА_2 судові повістки повернулися до суду без вручення. Актом, складеним судовим розпорядником 04 жовтня 2019 року, встановлено неможливість вручення повістки про виклик до суду ОСОБА_2 через його відсутність за місцем реєстрації.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Крім того було розміщене оголошення на веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет відповідно до п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

ОСОБА_2 причин неявки суду не повідомив.

Іншої адреси свого місця проживання чи перебування ОСОБА_2 суду не повідомив.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

30 серпня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 , Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування та зняття з нього арешту. Ухвалою від 09 вересня 2019 року відкрите провадження в справі за вказаним позовом. Ухвалою від 04 листопада 2019 року закрите підготовче провадження у зазначеній справі.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізяславі Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи.

У зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_3 помер у ІНФОРМАЦІЯ_4, а спадкоємець фактично прийняв спадщину у той же час, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосувати норми Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 534 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Згідно вимог ст. 535 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

ОСОБА_1 являється рідною донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про смерть спадкодавця, про народження спадкоємця, про шлюб спадкоємця, копії яких додані до матеріалів справи. На момент смерті спадкодавця ОСОБА_1 була неповнолітньою, що підтверджується зазначеними документами.

Таким чином ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) являється спадкоємцем за законом ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому порядку, що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою Ізяславської державної нотаріальної контори № 1008/01-16 від 30 травня 2019 року.

Померлий ОСОБА_3 являвся власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою Комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» № 365 від 12 липня 2019 року, проти чого не заперечували відповідачі.

Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно, укладеного 05 травня 1968 року між ОСОБА_3 та Ізяславською міською радою Хмельницької області ОСОБА_3 надана земельна ділянка під забудову за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 600 кв. м, що підтверджується відповідним договором, копія якого додана до матеріалів справи.

На момент смерті ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на гараж відсутні, що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою Комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» № 365 від 12 липня 2019 року.

Стаття 41 Конституції України декларує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами п. 1 ч. 2 цієї ж статті одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Поняття права власності викладено у статті 316 Цивільного Кодексу України і є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності встановлено статтею 317 Цивільного Кодексу України і полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, при цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 158 від 03 липня 2018 року «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 р. за № 976/32428, у п. 1.1 встановлено процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме:

індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року;

будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

У даному випадку будинок був збудований до 1992 року, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» № 231 від 19 квітня 2019 року, копія якої додана до матеріалів справи.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 172739469 від 05 липня 2019 року, копія якої додана до матеріалів справи, 13 квітня 2006 року Ізяславською державною нотаріальною конторою за № 3103912 внесена заборона на нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 .

Згідно доданої до матеріалів справи інформації Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 2082/01-18 від 10 липня 2019 року у «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків та арештів, накладених судовими та слідчими органами» Ізяславської державної нотаріальної контори від 19 квітня 1999 року наявний запис № 7 про накладення заборони Ізяславською виконавчою службою на майно ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 .

За доданою до матеріалів справи інформацією Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області № 14.7-20/13514 від 29 серпня 2019 року підтвердження підстав накладення арешту на майно ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , неможливе через знищення виконавчого провадження по закінченню терміну зберігання; станом на 29 серпня 2019 року виконавчі провадження, у яких ОСОБА_2 є боржником, у відділі не перебувають.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент арешту майна, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 59Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В ході судового розгляду суду не було надано жодних доказів того, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 або він має будь-які речові права на вказане майно.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 правомірно вимагає скасування арешту, накладеного на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , у встановленому порядку ОСОБА_1 не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою Ізяславської державної нотаріальної контори № 1008/01-16 від 30 травня 2019 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 8, 13, 19, 41 Конституції України, ст. ст. 527, 529, 534, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень, ст. ст. 1, 2, 15, 16, 316, 317, 318, 319, 320, 321, 325, 328, 331 ЦК України в редакції 2003 року, Постановою № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»,ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізяславським РВУМВС України в Хмельницькій області 27 листопада 2009 року, місце проживання АДРЕСА_1 ) до Ізяславської міської ради Хмельницької області (, місце знаходження 30300 м. Ізяслав Хмельницької області, вул. Незалежності, 43), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ), Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (, місце знаходження 30300 м. Ізяслав Хмельницької області, вул. Незалежності, 43) про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування та зняття з нього арешту задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 як спадкоємця першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт, накладений на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 3103912

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 08 січня 2020 року.

Суддя О. С. Янішевська