_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1873/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

секретаря судового засідання - Белінської Ганни Сергіївни,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_12., представника третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Токар А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_4 , треті особі - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, ОСОБА_5 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, суд, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

13.12.2017 року позивач Одеська міська рада звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 , в якому просить зобов`язати її звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташова за адресою: АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 100 кв.м., шляхом знесення кам`яного паркану.

Ухвалою суду від 14.12.2017 року провадження по справі відкрито.

13.04.2018 року відповідачем надано до суду відзив на позов /а.с.66-69/.

В підготовчому судовому засіданні 13.04.2018 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5 .

22.05.2018 року до суду надані письмові пояснення на позов третьої особи ОСОБА_5 /а.с.114-119/.

05.07.2018 року ОСОБА_4 надала письмову відповідь на пояснення третьої особи ОСОБА_5 / а.с.151-152/.

Ухвалою від 22.02.2019 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

До судового засідання 20.03.2019 року представник Одеської міської ради не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій просить позов Одеської міської ради задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_5 . - ОСОБА_12. позов підтримав, просить задовольнити.

Представник третьої особи Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Токар А.С. позов підтримав.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах Одеська міська рада посилається на те, що за результатами комісійного обстеження встановлено, що площа зазначеної земельної ділянки шляхом встановлення кам`яного паркану орієнтовно збільшена на 100 кв.м. за рахунок земель, які знаходяться у розпорядженні Одеської міської ради (проходи, проїзди), що є порушенням п.б ч. 1 ст. 211 ЗК України. Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування, що належить до комунальної власності, чим порушила права територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 посилається на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,128 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , однак вона не здійснювала ніякого захоплення територій Одеської міської ради, а позов до неї є необґрунтованим, оскільки Акт перевірки, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог, є недопустимим доказом, так як перевірка була проведена з порушенням норм діючого законодавства. Крім того, на плані виділено частину земельної ділянки, яка начебто захоплена відповідачем, яка є проїздом, яким користується відповідач та сусід ОСОБА_7 Проте вказаний проїзд дійсно перекрито, однак це здійснено третьою особою ОСОБА_5 , за зверненням якої і було проведено зазначену перевірку. Таким чином, відповідач зазначає, що самовільне захоплення частини земельної ділянки (проїзду з АДРЕСА_2 до земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 ) дійсно мало місце, але аж ніяк не з боку ОСОБА_4 , а третьою особою ОСОБА_5

Третя особа ОСОБА_5 в письмових поясненнях зазначила, що вважає обґрунтованою позовну заяву Одеської міської ради. При цьому третя особа ОСОБА_5 посилається на те, що відповідач ОСОБА_4 в 2010 році набула право власності на сусідній садовий будинок та земельну ділянку, яка межує з земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок третьої особи. В подальшому відповідачем ОСОБА_4 було розпочато будівництво житлового будинку та господарських споруд без відповідної проектної документації та з порушенням прав третьої особи, в зв`язку з чим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 звернулись до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в зв`язку з чим 16.07.2016 року була проведена комісійна перевірка дотримання вимог земельного законодавства зі складенням Акту №000690, яким було встановлено факт порушення земельного законодавства - збільшення площі земельної ділянки шляхом самозахвату орієнтовно на 100 кв.м.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 площею 0,128 га, цільове призначення: для індивідуального дачного будівництва, про що суду надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.11.2016 року /а.с.70/.

З Акту №000734 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.12.2016 року, складеного Відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотримання земельного законодавства Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради /а.с.10-11/, вбачається, що у результаті перевірки встановлено, що за даними Декларації про початок виконання будівельних робіт, виданої ОСОБА_4 інспекцією ДАБК в Одеській області від 08.04.2016 року.№од70, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3, використовується ОСОБА_4 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 26.08.2007 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_5 від 01.03.2000 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3 ) для будівництва. Площа зазначеної земельної ділянки шляхом встановлення кам`яного паркану орієнтовно збільшена на 100 кв.м. за рахунок земель, які знаходяться у розпорядженні Одеської міської ради (проходи, проїзди), що є порушенням п. 1 б ст. 211 ЗК України.

Вказаний акт підписано лише особами, що його склали, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Підписів інших осіб, які були присутні при перевірці, немає. Крім того, акт не містить відмітки ні щодо отримання його копії ОСОБА_4 чи її представником, ані щодо відправлення його поштою в разі відмови отримання акту.

З Акту обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси від 17.01.2017 року вбачається, що результатами обстеження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3, збудований паркан з металевими воротами. У дворі побудований будинок. Під час обстеження будівельні роботи не проводились. На об`єкт будівництва потрапити неможливо у зв`язку з відсутністю власників будинку. Акт підписано начальником відділу ЖКГ та благоустрою територій КРА ОМР Гребенюк Л.С. та головним спеціалістом відділу ЖКГ та благоустрою територій КРА ОМР Дятловим М.О. /а.с.20-22/.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

В ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено поняття самовільного зайняття земельної ділянки, а саме - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно з ч. 2 ст. 212 ЗК України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

В ході судового розгляду справи встановлено, що між відповідачем ОСОБА_4 та третьою особою ОСОБА_5 склались напружені стосунки, пов`язані з здійсненням ОСОБА_4 будівництва, про що свідчать надані до суду копії звернень третьої особи ОСОБА_5 до різних установ з метою проведення перевірки щодо дотримання відповідачем вимог законодавства при здійсненні будівництва. Вказані обставини також підтверджені учасниками справи в судових засіданнях. Проте вказані доводи сторін суд не приймає до уваги, оскільки вони не відносяться до предмету даного спору.

З Акту №000734 від 19.12.2016 року наданого позивачем разом з позовом вбачається, що до перевірки ОСОБА_4 чи її представника не було залучено, також перевірка відбувалась без присутності інших осіб. Копія акту не була вручена відповідачу чи її представнику. На час звернення до суду сплинув майже рік з часу складання вказаного Акту, та в ході розгляду справи стороною позивача не було надано належних письмових доказів на підтвердження позовних вимог. В зв`язку з викладеним суд критично ставиться до вказаного письмового доказу.

Щодо письмових пояснень третьої особи ОСОБА_5 та її посилання на Акт від 16.07.2016 року, згідно якого була проведена комісійна перевірка дотримання вимог земельного законодавства зі складенням вказаного Акту №000690, яким було встановлено факт порушення земельного законодавства - збільшення площі земельної ділянки шляхом самозахвату орієнтовно на 100 кв.м, суд зазначає, що вказаний Акт взагалі третьою особою до суду не надавався, на нього є лише посилання в письмових поясненнях. Крім того, указаний Акт датований за 1,5 року до подачі позову ОМР, тому він також не був би належним доказом з наведених причин.

Дослідженні документи містять інформацію, яка зазначається, як самозахват орієнтовно на 100 кв.м - без вказання конкретної плоші, конкретного посилання з чітко визначеними точками на земельній ділянці чи то проїзду/проходу, чи то іншого оріентиру.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позовної заяви щодо того, що здійснений самозахват ділянки, на якій побудований відповідачем ОСОБА_4 кам`яний паркан, належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами не підтверджені. Доказів щодо самовільного захоплення земельної ділянки відповідачем суду не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 80, 83 116, 124-126 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Одеської міської ради (ЄДРПОУ 359165, місцезнаходження - 65004, м. Одеса, пл. Думська, 1) до ОСОБА_4 ()РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4), треті особі - Департамент комунальної власності Одеської міської ради (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Артилерійська, 1), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_2, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 та п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 30.03.2019 року.

Суддя Васильків О. В.