Справа № 526/2080/18
Провадження № 2/526/85/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л.І.

з участю секретаря Синепол С.А.

представника відповідача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що між АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» та Сумською облспоживспілкою було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 202-173/2017 СМ від 16.01.2017 року. 04 квітня 2017 року на загальних зборах акціонерів АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було прийнято рішення про перейменування Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» у ОСОБА_3 акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». Згідно умов даного Договору АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» прийняло під страховий захист транспортний засіб Страхувальника автомобіль НОМЕР_1. 14.03.2017 року, який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася о 10 год. 05 хв. в м. Суми по вул. Горького, 5А, отримав механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 п. 2.3 Б та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2017 року. Згідно Аварійного сертифікату № 2905 з оцінки транспортного засобу від 20.03.2017р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 складає 50 762,13 грн. без ПДВ. AT «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», керуючись п. 4.12 Договору, на підставі Заяви на виплату страхового відшкодування вхід. № 1473 від 12.06.2017р., Рахунку № 1878 від 08.06.2017р. та Страхового акту № 202-080/17 від 12.06.2017р. здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 15000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 570 від 12.06.2017. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовними вимогами, в яких просить стягнути з ОСОБА_2 суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15 000 грн та судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Представник позивача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними і необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені відповідними доказами. Так, позивачем додано ряд документів, з яких вбачається, що розмір матеріальної шкоди є значно більшим ніж 15 000 грн. Зокрема, відповідно до аварійного сертифікату №2905 з оцінки транспортного засобу, вартість матеріального збитку становить 50 762, 13 грн. Відповідно до рахунку наданого ФОП «ОСОБА_4А» ремонт автомобіля було здійснено за 45 000 грн. У той же час, було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 15 000 грн, що жодним чином обґрунтовано не було, підтверджуючих документів не надано. Окрім того, на момент ДТП, цивільна відповідальність його була застрахована страховою компанією ПрАТ «УПСК». Обовязок по відшкодуванню спричиненої в ДТП шкоди має нести ПрАТ «УПСК». Відповідно до вимог чинного законодавства ПрАТ «УПСК», як страховик відповідача, (завдавана шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право ПрАТ «УПСК» могла би набути, відшкодувавши потерпілому завдану шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Обовязок по відшкодуванню шкоди спричиненої в ДТП має нести ПрА «УПСК», адже на момент ДТП його відповідальність була застрахована, тому він є неналежним відповідачем. Окрім того, відповідач просить стягнути з позивача на його користь судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, з підстав, викладених у відзиві та стягнути з позивача, понесені відповідачем, витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 гривень.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення в матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2017 року у справі № 592/3031/17 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн за порушення вимог п.п. 10.1, 2.36 Правил дорожнього руху України 14.03.2017 р. о 10:05 год. в м. Суми по вул. Горького біля буд. 5А, під час керування автомобілем НОМЕР_3 та допущення зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідач звернувся до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою, яка сталася 14.03.2017 року.

Автомобіль Mitsubishi Outlander 2.0 д.н. НОМЕР_5 відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 202-173/2017 СМ від 16.01.2017 року був застрахований у АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ», яке 04 квітня 2017 року рішенням зборів перейменовано в ОСОБА_3 акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП».

Згідно Аварійного сертифікату № 2905 з оцінки транспортного засобу від 20.03.2017р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 складає 50 762,13 грн. без ПДВ.

ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі страхового акту № 202-080/17 від 12.06.2017р. здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 15 000,00 грн.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 Цивільного кодексу України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 15000 грн. Учасники справи, згідно з її матеріалами мають декілька зобов'язань: деліктне зобов'язання між потерпілим та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП, договірне зобов'язання між відповідачем та третьою особою - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, на дату ДТП, була застрахована, згідно з полісом №АІ9882154 .

У разі, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов'язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Такий висновок відповідає правовій позиції ОСОБА_5 Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), якою відступлено від позиції висловленої Верховним Судом України у постановах від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Частиною четвертою статті 988 ЦК України також визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Тобто, уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

На підставі вищевикладеного, враховуючи встановлені судом обставини, позов до винної у дорожньо-транспортній пригоди особи, у межах ліміту страхового відшкодування, визначеного укладеним полісом, не підлягає задоволенню.

У частині стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що 09.01.2019 року між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги, згідно умов якого адвокат надає відповідачу правову допомогу у спорі щодо відшкодування шкоди з ОСОБА_2

Відповідно до квитанції від 24.01.2019 ОСОБА_2 за надання правової допомоги у вигляді консультації, складання відзиву на позовну заяву, копіювання та завірення документів сплатив адвокату ОСОБА_1 гонорар в сумі 2000 грн.

Також, відповідно до квитанції від 26.03.2019, ОСОБА_2 сплатив адвокату гонорар в сумі 3000 грн.

З розрахунку судових витрат наданих адвокатом, слідує, що 3000 грн ОСОБА_2 повинен сплатити адвокату за участь у трьох судових засіданнях.

З протоколів судових засідань вбачається, що адвокат ОСОБА_1 приймав участь у двох судових засіданнях, а саме 28.01.2019 та 27.03.2019.

Враховуючи, що зазначені витрати відповідача на правничу допомогу адвоката, пов'язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, тому вимоги відповідача щодо стягнення з позивача на його таких витрат, підлягає задоволення, але в меншому розмірі, з урахуванням кількості засідань, в яких приймав участь адвокат, тобто в розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн та судових витрат в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн, повязаних зі сплатою судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», , адреса: вул. Межигірська, 87-А, корп. Б, м. Київ.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_6, місце проживання (перебування): вул. Пушанко, 74, с. Володимирівка Сумського району Сумської області.

Третя особа: ОСОБА_3 акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», , адреса: вул. Кирилівська, 40, м. Київ.

Головуючий Л. І. Тищенко