Справа № 216/3369/17
провадження 2/216/791/19
РІШЕННЯ

іменем України

14 березня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Ярмошенко О.О.,

позивача ОСОБА_1.,

представника позивача адвоката Положешного А.М.,

відповідача ОСОБА_2.,

представника відповідача ОСОБА_2. ОСОБА_3.,

представника відповідача ПП «Землі Півдня» Попової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного підприємства «Землі Півдня», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю «Укргеопроект», виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визнання неправомірною розроблену технічну документацію із землеустрою, скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, приватного підприємства «Землі Півдня», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю «Укргеопроект», виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визнання неправомірною розроблену технічну документацію із землеустрою, скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, стягнення матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй від ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 03.12.2006 року належить 3/5 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 788 кв.м. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4, на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів № 469 від 11.11.1998 року, їй передалося у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,0788 гектарів в межах згідно визначених в плані даного акту, яка вже на підставі договору дарування від 03.12.2006 року була подарована разом із житловим будинком позивачці ОСОБА_1. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_5, що на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 263 від 12.04.2000 року, йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0535 гектарів у межах згідно визначених в плані даного акту. Земельна ділянка ОСОБА_5. згідно договору довічного утримання, посвідченого 25.03.2005 р. Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, була передана на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_2. Зовнішні межі даних земельних ділянок визначені планом в даних державних актах ще в 1999 роках. Після смерті ОСОБА_5 його земельна ділянка площею 0,0535 гектарів перейшла згідно договору довічного утримання до ОСОБА_2. Маючи намір присвоїти кадастровий номер своїй земельній ділянці, відповідачка ОСОБА_2. звернулася до розробників технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд до Приватного підприємства "Землі Півдня" без погодження меж земельної ділянки з позивачем. З метою залишення позивача ОСОБА_1. в невідомі щодо встановлення меж земельної ділянки та присвоєння землі кадастрового номеру, ОСОБА_2. повідомила ПП "Землі Півдня" про неможливість повідомлення власників суміжних ділянок про вчинення даної дії особисто, і тому ПП "Землі Півдня" розмістили у газеті "Червоний гірник" № 44 від 11.06.2013 року оголошення під № 696 в якому повідомили власників (користувачів) суміжних земельних ділянок по АДРЕСА_3, що 19.06.2013 року о 14.00 годині будуть проведені роботи по встановленню в натурі меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2. Крім того, зазначалося, що збір зацікавлених осіб проводитимуть біля входу в житловий будинок АДРЕСА_1, в разі відсутності суміжних землекористувачів межа вважається погодженою. 19 червня 2013 року ПП "Землі Півдня" провели розмітку земельної ділянки та присвоїли відповідачу кадастровий номер, встановлення меж земельної ділянки було здійснено за фактичним використанням земельної ділянки, межові знаки не встановлювалися, так як кути поворота співпадають з твердими елементами ситуації, а саме: з кутами повороту існуючої огорожі. Звернувшись до землевпорядної організації "НВП Укргеопроект" щодо розроблення технічної документації встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) її земельної ділянки площею 0,0788 га, позивачка отримала відповідь, а саме "як вбачається з обмірів всього домоволодіння, його загальна площа складає 1279 кв.м. сума площ в обох державних актах складає 788+535 = 1323 кв.м., що перевищує загальну площу домоволодіння на (1323-1279) 44 кв.м. 11 жовтня 2013 року земельна ділянка площею 535 кв.м. по АДРЕСА_2 внесена до Державного земельного кадастру та зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_7 пізніше відповідно до договору № 7727 від 19.03.2015 року нашим підприємством виконано встановлення меж в натурі на місцевості земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка перейшла у власність ОСОБА_1. на підставі договору дарування від 11.03.2006 р. З урахуванням раніше зареєстрованої в ДЗК земельної ділянки площею 535 кв.м. по АДРЕСА_2, земельна ділянка ОСОБА_1. була вимушено зменшена та розбита на три черезполосні ділянки, загальна площа яких склала 744 кв.м., що менше на 44 кв.м. ніж наведено в договорі дарування та державному акті". Крім того, своїми неправомірними діями ОСОБА_2. спричинила позивачу матеріальну та моральну шкоду. При замовлені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної діялнки в натурі (на місцевості), нею сплачено кошти ТОВ НВП "УКРГЕОПРОЕКТ" у розмірі 1197,60 грн та на додаткові суми 183,60 грн., 53,25 грн., 149,71 грн. Відповідачі завдали їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 10000,00 грн. Впродовж десяти років вона намагається усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, постійні сварки з відповідачем та нервове напруження призводить до моральних страждань та погіршення стану здоров'я. Постійні звернення, скарги та присутність на комісіях та експертизах виснажили позивача. На теперішній час відповідач здійснює перешкоди позивачу у використані води, а саме скидають шланг з водопроводу для перекриття поливу земельної ділянки, чим спричиняють значних пошкоджень урожаю та ґрунту земельної ділянки. Також, на земельній ділянці загального користування ОСОБА_2. побудувала веранду до своєї частини будинку та вхід до свого будинку здійснює через територію земельної ділянки, що належить позивачу. А тому, просить суд визнати неправомірною розроблену технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0535 га по АДРЕСА_2 за її фактичним використанням, такими що не відповідають раніше встановленим зовнішнім межам згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 22.08.2000 р. за № 12830; скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі Управління Держгеокадастра у Криворізькому районі Дніпропетровської області земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0535 га по АДРЕСА_2; стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь позивача ОСОБА_1. понесені матеріальні збитки на суму 1584,16 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та представник позивача ОСОБА_6. підтримали позовні вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2. та представник відповідача ОСОБА_3. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволені відмовити, оскільки згідно договору довічного утримання у власність ОСОБА_2. перейшло виключно домоволодіння, а саме 2/5 частини домоволодіння АДРЕСА_2 жодного посилання на набуття у власність земельної ділянки в договорі не має. Земельна ділянка площею 0,0535 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд на території Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, перейшла у власність іншій особі на підставі свідоцтва про право на спадщину, а саме ОСОБА_7. ОСОБА_2. ніколи не зверталася за замовленням технічної документації із землеустрою до ПП "Землі Півдня", і не мала на меті присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці. Тому, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2. є необґрунтованими та безпідставними.

Представник відповідача ПП "Землі Півдня" Попова С.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обґрунтовуючи тим, що відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про землеустрій" та п. 3.14 інструкції "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої Державним комітетом України із земельних ресурсів за № 376 від 18.05.2010 р., до складу технічної документації із землеустрою долучений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 19.06.2013 р. Встановлення меж земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_2 виконано за участю суміжних землекористувачів по АДРЕСА_4 ОСОБА_8. та АДРЕСА_5 ОСОБА_9. Землевласник земельної ділянки, яка прилягає до будинку АДРЕСА_2, при виконанні робіт по встановленню меж земельної ділянки був відсутній. Відповідно до довідки голови квартального комітету № 14 Герасімової І.О. від 27.06.2017 року в 1/2 будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані, але ніхто не проживає. За вимогами п. 3.12 інструкції "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої Державним комітетом України із земельних ресурсів за № 376 від 18.05.2010 р. закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Земельна ділянка по АДРЕСА_2 розташована в межах міста Кривого Рогу. Місце проживання та місцезнаходження землевласника земельної ділянки, яка прилягає до будинку АДРЕСА_2, невідоме, тому повідомлення про закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі було оголошено в Криворізькій міській комунальній газеті "Червоний гірник" № 44 (21369) від 11.06.2013 р., тобто за вісім днів до початку робіт.

На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.04.2000 № 253 ОСОБА_5. була передана у власність земельна ділянка площею 0,0535 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2. Право власності на земельну ділянку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 12830 від 22.08.2000. Згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру.

Відповідно до ст. 107 Закону України основою для відновлення меж земельної ділянки є дані земельно-кадастрової документації.

Землевпорядна справа по передачі земельної ділянки в приватну власність була розроблена Криворізьким виробничим бюро державного земельного кадастру в 1998 році в условній системі координат без прив'язки до пунктів державної геодезичної мережі. Межові знаки не були встановлені , так як інструкція "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", була затверджена Державним комітетом України із земельних ресурсів 18.05.2010 р.

Статтею 8 Закону України "про державний земельний кадастр", який вступив в дію 01.01.2013 року, визначено, що геодезичною основою Державного земельного кадастру є координати пунктів державної геодезичної мережі в єдиній системі координат або її похідній СК -63. Тому відновлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 без даних земельно-кадастрової документації виконати не можливо. Враховуючи відсутність даних координат, встановлення меж земельної ділянки було здійснено за фактичним використанням. За результатами вимірювання площа земельної ділянки встановлена у розмірі 0,0535 га.

Відповідно до п. 3.8 інструкції "Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої Державним комітетом України із земельних ресурсів за № 376 від 18.05.2010 р., межові знаки не встановлюються на бажання власника (користувача) на бажання власника (користувача) - у разі якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо). Межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 співпадають з твердими елементами ситуації, а саме: з огорожею, кутами будівель, замощенням.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі Кобзар Я.В. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухвалені судом рішення, покладається на думку суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовувала свої вимоги, не доведено порушення її прав.

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перейшло у власність 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_2 про що свідчить договір дарування від 03.11.2006 року (а.с. 11) та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "Криворізьке БТІ" від 18.12.2006 року (а.с. 12).

А згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 ОСОБА_10, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів № 469 від 11.11.1998 року, передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,0788 гектарів за адресою: АДРЕСА_1 в межах згідно визначених в плані даного акту (а.с. 10).

Крім того, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 ОСОБА_5, виданого на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 263 від 12.04.2000 року, передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0535 гектарів за адресою: АДРЕСА_2 у межах згідно визначених в плані даного акту для обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с.9).

Відповідно до договору довічного утримання, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної контори Шабліян Є.М. 25.03.2005 року ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_2 2/5 частки жилого будинку АДРЕСА_1

З листа ТОВ "НВП " Укргеопроект" від 25 квітня 2016 року за вих. № 206 вбачається, що 11.10.2013 року земельна ділянка площею 535 кв.м. по АДРЕСА_2 внесена до Державного земельного кадастру та зареєстрована на праві приватної власності за гр. ОСОБА_7 (а.с. 26).

Таким чином, ОСОБА_2. не є власником земельної ділянки площею 0,0535 га за адресою: АДРЕСА_2.

Листом виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 05.01.2015 року за вих. № М-1588-П ОСОБА_1. повідомлено, що частина земельної ділянки площею 788 кв.м., яка належала гр. ОСОБА_4. та була нею в 2006 році їй подарована, і право власності на яку на теперішній час оформлено на ОСОБА_1., потребує присвоєння кадастрового номеру. Оскільки державний акт старого зразка не містить потрібної інформації про кадастровий номер, тому, для його отримання, необхідно звернутись до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Тому, ОСОБА_1. рекомендовано звернутися до землевпорядної організації для укладання відповідного договору для встановлення меж на місцевості та присвоєння кадастрового номеру зазначеній земельній ділянці, для подальшого оформлення права власності на неї (а.с. 27).

Згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, особа набуває статусу землевласника або землекористувача тільки після отримання відповідного правовстановлюючого документу та державної реєстрації цього права.

Такими документами до 01.01.2013 року були зареєстровані Державні акти на право власності на земельні ділянки (на підтвердження право власності на земельну ділянку) або договори оренди землі (на підтвердження права користування земельною ділянкою) - згідно ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (в редакцій до 01.01.2013 р.).

З 01.01.2013 року такими документами, які підтверджують державну реєстрації права власності або користування на земельні ділянки, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно або витяг з Державного реєстру прав про зареєстровані права (власності або користування). Крім того, частиною 9 статті 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Ні у позові, ні у додатках до позову не зазначена інформація, яка б підтверджувала факт перебування у позивача та у відповідача у власності або користуванні земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1. Тому обставини, які зазначає позивач в своєму позові щодо порушення свого права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 мають бути підтверджені засобами доказування. Тобто тільки наявність правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку або державної реєстрації права власності дає право гр. ОСОБА_1. заявляти на вищезазначену земельну ділянку свої права і захищати їх у суді. Отже, обґрунтування позивачем своїх вимог тими обставинами, що внаслідок розробки технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 за її фактичним використанням були порушені права позивача на володіння та користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 не відповідають вимогам вказаних вище актів земельного законодавства та практики застосування вказаних норм Верховним Судом України, оскільки позивач не мав та не має жодних прав на дану земельну ділянку, про що, як було зазначено вище, позивач не надав суду правовстановлюючого документу на землю, передбаченого ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, який є єдиним належним та допустимим доказом наявності у позивача права користування земельною ділянкою.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_1. щодо моральної шкоди в сумі 10000 грн., то суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1. обґрунтовує свої вимоги тим, що у зв'язку із постійними сварками та образами на протязі багатьох років, здійснення перешкоди з боку відповідача у використанні води лайкою, позивачу ОСОБА_1. завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях та порушенні стану здоров'я.

Згідно ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вищевказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_1. не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, що ОСОБА_2. вчинила якісь неправомірні дії щодо позивача чи її майна. Крім того, вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про визнання неправомірною розроблену технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі Управління Держгеокадастра у Криворізькому районі Дніпропетровської області земельної ділянки, яка не підлягає задоволенню. Тому відсутні будь-які підстави для покладання на відповідача цивільної відповідальності за моральну шкоду.

На підставі вищевикладеного, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження його правомірного володіння чи користування даною земельною ділянкою, на момент розгляду цієї справи позивач не вжила заходів щодо оформлення в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку, межі земельної ділянки не визначено ані проектом, ані на місцевості, тому її висновок про порушення права на земельну ділянку є передчасним.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.141ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 2, 3, 125,126 Земельного кодексу України , суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного підприємства «Землі Півдня», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - товариства з обмеженою відповідальністю «Укргеопроект», виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визнання неправомірною розроблену технічну документацію із землеустрою, скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, стягнення матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов