Справа №: 343/2231/18
Провадження №: 2/0343/84/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 258 588,00 грн., зокрема, основний борг за договором позики 230 000,00 грн., проценти від суми позики 18 860,00 грн., інфляційні збитки 6685,00 грн., та три проценти річних 3043,00 грн., а також 2582,60 грн. сплаченого судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем 03.06.2018 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 230 000,00 грн. терміном до 12.06.2018 року, про що останній власноручно написав розписку в присутності свідка ОСОБА_3 Таким чином, відповідач зобовязався повернути йому позичені кошти в сумі 230 000,00 грн. в строк до 12.06.2018 року, однак своє зобовязання не виконав, кошти по даний час не повернув, тому за прострочення виконання грошового зобовязання з нього слід стягнути загальну суму боргу в розмірі 258 588,00 грн., що складається з основного боргу за договором позики в розмірі 230 000,00 грн., процентів від суми позики в розмірі 18 860,00 грн., інфляційних збитків в розмірі 6685,00 грн., трьох процентів річних в розмірі 3043,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 2582,60 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги № 31/08/18 від 31.08.2018 року адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача кошти за борговою розпискою в розмірі 258 588,00 грн., а також 2582,60 грн. сплаченого судового збору та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, проти заочного розгляду даної справи не заперечив.

Відповідач відзиву на позов не подавав.

Заяви та клопотання учасників справи.

Сторони заяв та клопотань не подавали.

Процесуальні дії:

Ухвалою суду 30.11.2018 року відкрито провадження в даній справі.

17 грудня 2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про направлення йому рекомендованих поштових відправлень, від отримання одного з них відповідач відмовився, про що свідчить відмітка на конверті органів поштового звязку.

За таких обставин суд 10.01.2019 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі було укладено в письмовій формі договір позики, згідно якого ОСОБА_1 03 червня 2018 року позичив ОСОБА_2 230 000,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 12.06.2018 року, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою від 03.06.2018 року (а.с. 7).

Як встановлено судом, позивач виконав умови договору позики та передав відповідачу вказану суму, а останній своє зобов'язання не виконав і позичені гроші в сумі 230 000,00 грн. до 12.06.2018 року не повернув.

Оцінка суду:

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засiданнi докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 даного Кодексу передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 12.04.2017 року в справі № 487цс17, договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушив взяті на себе зобовязання за борговою розпискою про позику коштів в розмірі 230 000,00 грн., які зобовязувався повернути до 12.06.2018 року.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 даного кодексу, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Правова позиція у справі за № 6-1412цс16, висловлена в постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року зводиться до того, що у випадку не встановлення договором позики розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно розрахунку процентів від суми позики, наданого позивачем (а.с. 12), розмір нарахованих процентів за користування коштами за період з 04.06.2018 року по 20.11.2018 року становить 18 860,00 грн.

Крім того, відповідальність позичальника за порушення умов договору передбачена ч.1 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, за прострочення виконання грошового зобовязання з відповідача слід стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 13.06.2018 року по 20.11.2018 року, що згідно наданого позивачем розрахунку становить 3043,56 грн., а також 6685,81 грн. інфляційних збитків за вказаний період у відповідності до розрахунку позивача (а.с. 13,14).

За таких обставин, враховуючи, що позивач надав відповідачу за договором позики грошові кошти в сумі 230 000,00 грн., які той зобовязувався повернути до 12.06.2018 року, однак по даний час свого зобовязання не виконав, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити та стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 кошти за борговою розпискою в загальному розмірі 258 588,00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 259,526,533,536,625,1046,1049,1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265,280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 258 588,00 грн. (двісті пятдесят вісім тисяч пятсот вісімдесят вісім гривень), а також 2582,60 грн. (дві тисячі пятсот вісімдесят дві гривні і 60 копійок) сплаченого судового збору та 5000,00 грн. (пять тисяч гривень) відшкодування витрат на надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_4 згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає за адресою: 65058, м.Одеса вул. Зоопаркова, 10/116, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії КК номер: 693402, виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 26.09.2001 року.

Відповідач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 77500, Івано-Франківська область м.Долина просп. Незалежності, 8/78, ІПН: НОМЕР_2, паспорт номер: 530320777.

Суддя: