Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 724/1384/17

провадження № 61-30123св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Хотинська міська рада Чернівецької області,

представник відповідача - Гіждівський Вадим Васильович,

третя особа - комунальне підприємство «Хотинтепломережа Хотинської міської ради»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 вересня 2017 року в складі судді Єфтеньєва О. Г. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Височанської Н. К.,

Перепелюк І. Б., Яремка В. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Хотинської міської ради Чернівецької області, третя особа - комунальне підприємство «Хотинтепломережа Хотинської міської ради» (далі - КП «Хотинтепломережа Хотинської міської ради»), про поновлення на роботі.

Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2016 року він був прийнятий на роботу директором КП «Хотинтепломережа Хотинської міської ради» на підставі контракту, строком до 08 лютого 2017 року.

09 лютого 2017 року після закінчення строку дії контракту, він з відома відповідача продовжував працювати на посаді директора

КП «Хотинтепломережа Хотинської міської ради» та підписав новий контракт, датований 09 лютого 2017 року. Після підписання сторонами даного контракту він продовжував працювати, хоча розпорядження відповідача про затвердження контракту так і не було видано.

08 серпня 2017 року розпорядженням міського голови Хотинської міської ради № 93-ос він був звільнений з посади у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Вважав звільнення з роботи незаконним, оскільки він працював не на підставі контракту, а на підставі безстрокового трудового договору, тому звільняти його за пунктом 2 статті 36 КЗпП України відповідач не мав права.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив суд поновити його на роботі на посаді директора комунального підприємства «Хотинтепломережа Хотинської міської ради».

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 вересня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивача було правомірно звільнено з роботи за закінченням передбаченого в контракті строку перебування на посаді.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що з 09 лютого 2017 року та до його звільнення з займаної посади він працював не за строковим контрактом, а за трудовим договором укладеним на невизначений строк, тому звільняти його за пунктом 2 статті 36 КЗпП України відповідач не мав права.

Відзив відповідачем на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк дії, права та обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі і матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пункту десятого статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень міського голови віднесено призначення на посади та звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 25 контракту, цей контракт припиняється після закінчення терміну дії контракту.

Пунктом 31 контракту визначено, що контракт діє з 09 лютого 2017 року до

08 серпня 2017 року.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, враховуючи те, що позивача було правомірно звільнено з роботи за закінченням передбаченого в контракті строку перебування на посаді, дійшов обґрунтованого висновку про те, що немає підстав для поновлення його на роботі.

З урахуванням того, що доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги, яким суд надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 вересня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська