____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1014/19
УХВАЛА

08.01.2019 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд зняти з неї платежі, які нараховані відповідачем, як борг та скасувати Договір про надання кредиту, відкритий на її імя.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Позивач звертаючись до Київського районного суду міста Одеси з вказаним позовом, зазначила, що підсудність цієї справи вона визначила відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, а саме за своїм місцем мешкання: АДРЕСА_1, оскільки правовідносини які виникли між нею та відповідачем регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, суд вказує на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У рішенні від 10.11.2011 №15-рп/2011 Конституційний Суд України зазначає, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як вбачається з поданого позову, ОСОБА_1 лише посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», однак із змісту викладених в позові правовідносин, які виникли між сторонами договору про надання банківських послуг вбачається, що банком були списані з карткового рахунку позивача грошові кошти, в якості кредиту, отже кредитування в даних правовідносинах не здійснювалось з метою задоволення боржником споживчих потреб.

Згідно викладеного, суд дійшов до висновку, що врегулювання спору за договором про надання банківських послуг в даному випадку регулюється вимогами ЦК України та умовами укладеного між сторонами, договором про надання банківських послуг і за таких обставин положення законодавства про захист прав споживачів щодо вказаного договору, який не є споживчим, в тому числі і щодо встановленої пільги по сплаті судового збору, не поширюється.

Таким чином, укладання договору карткового рахунку не є відносинами споживчого кредитування в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а отже, дія цього закону на дані правовідносини не поширюється, що в свою чергу унеможливлює застосування ч.5 ст. 28 ЦПК України щодо підсудності за вибором позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі №826/14118/16

Положенням ч. 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» є вул. Грушевського, будинок 1Д, м. Київ, 01001.

Згідно з ч.6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно з отриманою судом довідкою з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області вбачається, що відповідач ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що є територію Малиновського району міста Одеси.

Частиною 15 статті 28 ЦПК України встановлено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1. ч.1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наявні в матеріалах справи відомості про місце знаходження і реєстрації відповідачів поза межами Київського району міста Одеси, суддею встановлено, що справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Зважаючи на вищевикладене, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, повинно бути передано на розгляд до Малиновського районного суду міста Одеси, відповідно до вимог п.1. ч.1 ст. 31 ЦПК України, за місце проживанням відповідача ОСОБА_2, як найближче територіальне місце до нібито фактичного місця проживання позивача.

Щодо зазначеного позивачем місця її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає безпідставними, оскільки позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження її місця мешкання за вказаною адресою.

Крім того, суд зазначає, що Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначений термін місце перебування як адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Реєстрації підлягає, як місце проживання так і місце перебування.

Порядок реєстрації визначений Правилами реєстрації місця проживання та Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєструзатвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 207 від 02 березня 2016 року.

Проте, позивачем не надано до позову доказів виконання позивачем приписів щодо реєстрації місця свого перебування за адресою: АДРЕСА_1, за формою, наведеною в додатку до цього Порядку.

З наданих до суду позивачем доказів, судом є встановленим, що позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, яка в свою чергу не входить на цей час до території на якій проводиться ОСОБА_3 Операція.

На підставі викладеного, суд зазначає, що навіть якщо б до спірних правовідносин розповсюджувалась дія Закону України «Про захист прав споживачів», підсудність цієї справи за місцем проживання позивача підлягала б саме за адресою зареєстрованого місця її проживання в Попаснянському районі Луганської області.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії за підсудністю до Малиновського районного суду міста Одеси.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.