Провадження № 6/760/166/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі судді Лазаренко В.В., за участю: секретаря судового засідання Каліщук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гресь Тетяни Олександрівни про примусове проникнення до житла, -

В С Т А Н О В И В:

20.10.2017 року державний виконавець звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_2

В обґрунтування зазначила, що на виконанні Солом'янського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №52652309, розпочате на підставі виконавчого листа виданого 12.10.2016 Солом'янським районним судом м. Києва за рішенням у справі №760/20085/15-ц про стягнення за ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 49 103, 93 грн. В ході виконавчого провадження державним виконавцем проведено перевірку майнового стану боржника, відповідно до якої з'ясовано, що у боржника відсутні кошти та інших цінності, достатні для задоволення вимог стягувача. На адресу боржника неодноразово державним виконавцем направлялись виклики про явку на прийом до державного виконавця, за яким боржник жодного разу не з'являлась. Також, з'ясовано, що боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Під час проведення перевірки майнового стану боржника з метою виявлення його майна, виконавцем здійснено виходи за вищевказаною адресою, разом з цим він не був допущений до житла, що унеможливило опис та арешт майна боржника.

З огляду на положення ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання здійснено судом без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст. 439 ЦПК.

Згідно зі ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до частин 2, 5, 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Зі змісту ст. 439 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належні боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII та ст. 439 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи вирішується судом лише за поданням державного виконавця.

У поданні про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність майна чи дитини у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення.

Статтею 30 Конституції України закріплено принцип недоторканості житла, відповідно до якого не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

В силу положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, державний виконавець повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що на виконанні Солом'янського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження №52652309, розпочате на підставі виконавчого листа виданого 12.10.2016 Солом'янським районним судом м. Києва за рішенням у справі №760/20085/15-ц про стягнення за ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 49 103, 93 грн.

В ході виконавчого провадження встановлено, що боржнику на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.1998, зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна», реєстраційний номер 2309-828, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується листом КП КМР Київське міське БТІ від 14.04.2017 №062/14-4497 (И-2017).

З метою здійснення опису майна боржника державним виконавцем 21.07.2017 та 16.09.2015 здійснено вихід за адресою місця проживання боржника, яка повідомлена стягувачем: АДРЕСА_3.

Відповідно акту державного виконавця наявного в матеріалах подання, останньому не вдалося скласти акт опису та арешту у зв'язку з відсутністю боржника за вказаною адресою.

Разом з цим в матеріалах подання, відсутні фактичні дані які свідчать про те, що про вчинення зазначених вище виконавчих дій боржник був завчасно повідомлений.

Крім того, матеріали подання не містять даних, які свідчать про діяння боржника спрямовані на чинення перешкод державному виконавцю по вчиненню виконавчих дій спрямованих на виконання рішення суду, а також про наявність майна боржника у приміщенні до якого планується отримати доступ.

Вищевикладене свідчить про необґрунтованість та недоведеність вимог державного виконавця, у зв'язку з чим у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 376 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гресь Тетяни Олександрівни про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.В. Лазаренко