Справа №:755/4904/19
Провадження №: 2-з/755/14/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1, особа, що може набути статус відповідача - Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, про забезпечення позову, -

у с т а н о в и л а:

25.03.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, особа, що може набути статус відповідача - Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, про забезпечення позову, у якому просить суд зупинити дію розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.01.2019 року «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітніх дітей». Вимоги заяви мотивовано тим, що заявниця є матір'ю двох малолітніх дітей 2009 року народження. Шлюб між батьками дітей розірвано рішенням суду від 07.02.2009 року. Заявнику нещодавно стало відомо про існування розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.01.2019 року «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітніх дітей». Заявниця вказує, що в порушення норм чинного законодавства України, працівники служби у справах дітей не проводили жодних бесід із матір'ю та дітьми, при цьому, за твердженням заявника, діти не бажають спілкуватись із батьком у спосіб визначений в розпорядженні, жодних з'ясувань обставин не проводилось, так як позивачу не було відомо про те, що вирішується питання про визначення способу участі батька у вихованні малолітніх дітей. За наведених обставин та враховуючи, що витяг з розпорядження наявний тільки у батька, заявниця вказує, що в неї існують об'єктивні побоювання, що батько дітей має якийсь незаконний вплив на орган, який видав відповідне розпорядження, а також переживає за життя і здоров'я своїх дітей. Заявниця вказує, що на теперішній час нею готується позов про визнання відповідного розпорядження протиправним та його скасування, і тому просить суд зупинити дію розпорядження як засіб забезпечення майбутнього позову, оскільки батько дітей на підставі цього розпорядження намагається здійснити його реалізацію подавши заяву до школи де навчаються діти, при цьому відповідне рішення є обов'язковим для виконання і за ухилення від його виконання передбачена відповідальність, зокрема, невиконання цього рішення є підставою для звернення батька дітей до суду щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди заподіяної таким невиконанням. За наведених обставин заявниця вказує, що невжиття засобу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав та інтересів особи, що може набути статус позивача.

Ознайомившись зі змістом заяви про забезпечення позову приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає поверненню заявнику, як така, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Згідно ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, її зміст не відповідає вимогам визначеним ст. 151 ЦПК України.

Так, відповідно до положень ст. 42 ЦПК України «Склад учасників справи», у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У заяві про забезпечення позову вказується особа, що може набути статусу позивача (ОСОБА_1) та особа, що може набути статусу відповідача (Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація).

При цьому, у заяві жодним чином не визначено можливості участі ОСОБА_2 у розгляді справи про визнання протиправним та скасування розпорядження «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітніх дітей».

Враховуючи, що спірне розпорядження видане саме ОСОБА_2 та стосується його прав на спілкування з дітьми, не зазначення у заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 як учасника справи не відповідає вимогам цивільного процесуального закону, оскільки відповідний позов та рішення у такій справі неодмінно стосуватиметься прав ОСОБА_2

За таких обставин заява про забезпечення позову не може бути прийнята судом та розглянута по суті і підлягає поверненню позивачу на підставі положень ст.ст. 151, 153 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 149-153, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву ОСОБА_1, особа, що може набути статус відповідача - Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.03.2019 року.

Суддя -