Дата документу 04.01.2019 Справа № 334/8829/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8829/16 Головуючий у 1-й інстанції: Ісаков Д.О. провадження № 22-ц/807/583/19 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" про визнання незаконним відключення від газопостачання та стягнення матеріальної і моральної (немайнової) шкоди у зв`язку із припиненням подачі природного газу,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», у якому, з урахуванням подальших уточнень, просила визнати незаконними дії з відключення її квартири від газопостачання та стягнути матеріальну та моральної (немайнової) шкоду, спричинену припиненням подачі природного газу.

Вказувала, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із сім'єю, яка складається з ОСОБА_4 (інваліда 2 групи) та ОСОБА_5 (студентка денної форми навчання). Вказана квартири знаходиться у спільній власності. З травня 2015 року ТОВ "Збут" розпочав постачання газу та надання послуг з газопостачання побутовим споживачам м. Запоріжжя, зокрема, і до вказаної квартири. З цього часу вона та її сім'я є споживачами природного газу для побутових потреб: приготування їжі та підігріву води у проточному водонагрівачі, особовий рахунок № НОМЕР_1. Станом на 25.10.2016 року заборгованість перед ТОВ "Запоріжгаз збут" відсутня.

26.10.2016 року відповідачем було припинено газопостачання у квартиру АДРЕСА_1. 01.11.2016 року під час відвідування її помешкання представниками ПАТ "Запоріжзгаз" був складений "ОСОБА_5 про припинення/обмеження газопостачання", де причиною відключення зазначено "відмова споживача від встановлення лічильника газу...". Вона відмовилась від підписання акту, оскільки вважає, що його складено з порушенням розділу 5 "Порядок оформлення акта про порушення" постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.

Позивач зазначила, що дії відповідача з припинення газопостачання у квартиру АДРЕСА_1 є незаконними у зв'язку з чим їй завдано матеріальну та моральну шкоду.

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати дії ПАТ "Запоріжгаз" по відключенню природного газу від газопостачання незаконними, стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1377,90 грн., збитки у розмірі 2338,39 грн., вартість придбання водонагрівача Ariston Blu Evo R 15/3 у розмірі 2179,00 грн., збитки на оплату додаткових обсягів споживання електроенергії 1002,45 грн. та моральну шкоду розмірі 18000,00 грн. Зобов'язати ПАТ "Запоріжгаз" поновити газопостачання та встановити за власні кошти лічильник природного газу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних справ.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4, та зареєстровано три особи, зокрема, позивач ОСОБА_6

Нарахування за послуги з газопостачання за вказаною адресою до 26.10.2016 року здійснювались за нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Газорозподільним підприємством 26.10.2016 року було заплановано встановлення лічильників газу у квартирі № 17. Про необхідність надання мешканцями вільного доступу до своїх помешкань було повідомлено за 7 днів.

26.10.2016 року у триповерховому будинку № 4 по вул. О. Кобилянської у м. Запоріжжі газорозподільним підприємством було припинено газопостачання на газовий стояк квартир № 13, 17, 21 з метою здійснення робіт по встановленню лічильників газу.

Споживачем квартири № 17 не було забезпечено вільного доступу працівникам ПАТ "Запоріжгаз" до свого помешкання для встановлення лічильника газу, тому у зв'язку із незабезпеченням вільного доступу представникам ПАТ "Запоріжгаз" та відмовою у встановленні індивідуального лічильника газу за рахунок ПАТ "Запоріжгаз", 01.11.2016 року представниками газорозподільного підприємства було припинено газопостачання за адресою позивача, що підтверджується копією акту про припинення газопостачання. Споживач від підпису в акті відмовився.

Але 02.11.2016 року працівниками ПАТ "Запоріжгаз" було відновлено газопостачання на вищевказаний газовий стояк, про що було складено відповідний акт, крім квартири № 17.

В теперішній час у будинку № 4 по вул. О.Кобилянської у м. Запоріжжя всі квартири оснащені газовими лічильниками, окрім квартири позивача № 17 та квартири № 1.

Встановивши вказані обставини, суд відмовив в задоволенні позову ОСОБА_6 у зв»язку з його недоведеністю, при цьому пославшись на те, що за чинним законодавством з питання відносин між оператором ГРМ та побутовим споживачем відповідач мав право припинити газопостачання до квартири позивача у зв»язку з відмовою від встановлення газового лічильника, а також на договірні відносини між сторонами, якими не передбачено обов»язку з відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що суд неправильно встановив дійсні обставини справи в тій частині, що відповідач повідомив мешканців будинку про встановлення газових лічильників за 7 днів, в той час як у оголошенні зазначалось лише про випробування будинкових газопостачальних мереж з 26.10 по 27.10.2016р., у зв»язку з чим відбудеться припинення постачання газу. Вона від встановлення газового лічильника у квартирі не відмовлялась, у акті не поставила підпис, оскільки він був складений з порушеннями.

Відповідач отримав копію апеляційної скарги та ухвалу про відкриття апеляційного провадження, але письмового відзиву до апеляційного суду не спрямував, що у відповідності до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для апеляційного перегляду справи.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступні обставини.

Судом встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» з 01 липня 2015р. на підставі ліцензії серії АЕ № 642479 з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ здійснює, зокрема, в межах ліцензійної території Дніпровського району м. Запоріжжя виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться в його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем ПАТ «Запоріжгаз» серед суб»єктів ринку природного газу кваліфікується як оператор газорозподільної системи.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб»єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об»ємів та обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі та ринку природного газу, визначено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015р., зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015р. за № 1379/27824.

Згідно з п. 3 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ, його дія поширюється на операторів ГРМ, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів ( у тому числі побутових споживачів), об»єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу УІ Кодексу ГРМ визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов»язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об»єкт, який є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, спрямованої йому оператором ГРМ, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документальне підтвердження споживання природного газу ( п. 7 глави 3 розділу УІ Кодексу ГРМ).

Суд правильно встановив, що між сторонами у справі з 01 липня 2015р. по теперішній час маються договірні відносини з приєднання позивача до умов договору розподілу природного газу, на що вказує надання відповідачем як оператором ГРМ природного газу позивачу через постачальника та споживання його позивачем і здійснення оплата за поставлений газ.

Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначається ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до ч. 1 статті 6 вказаного Закону суб»єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов»язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загально будинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі та підігріву води до 1 січня 2016р., що забезпечить 100 % облік спожитого природного газу населенням.

У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб»єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 1 статті 5 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у разі відмови населення від встановлення суб»єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, для підігріву води та приготування їжі з 01.01.2016р.

Відповідно до положень глави 7 розділу УІ Кодексу ГРМ оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об»єкт споживання ( у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015р. № 285 та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу у таких випадках:

- несвоєчасної та/або неповної плати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

- відмови споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ з урахуванням ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

- несанкціонованого відбору природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

- несанкціонованого відновлення газопостачання;

- визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/ або ліквідації наслідків аварій;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Споживач зобов»язаний допустити представників оператора ГРМ на власні об»єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. Про припинення газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається споживачу.

Вбачається, що відповідачем до квартира позивача було припинено постачання приро-

дного газу з 26.10.2016р. по теперішній час.

Суд встановив, що припинення газопостачання відбулось 26.10.2016р. по всьому газовому стояку ( кв. №№ 13, 17, 21) будинку 4 по вул. О. Кобилянської в м. Запоріжжі для забезпечення технічної можливості встановлення за рахунок оператора ГРМ газових лічильників у квартирах 21, 17 цього будинку, про що мешканці попереджались за 7 днів. Після встановлення лічильників у будинку з 02.11.2016р. газопостачання по газовому стояку було відновлено.

Але у зв»язку з незабезпеченням вільного доступу представникам ПАТ «Запоріжгаз» та відмовою від встановлення індивідуального газового лічильника за рахунок оператора ГРМ побутовим споживачем квартири № 17 з 02.11.2016р. було припинено постачання природного газу до цієї квартири, яке до теперішнього часу не відновлено на підставах відмови від встановлення індивідуального лічильника ( Т. 2 а.с. 5).

Позивач просила визнати незаконним відключення від постачання природного газу з 26.10.2016р. по 01.11.2016р., оскільки не отримувала попередження про встановлення їй газового лічильника, від якого не відмовлялась.

Між тим, самим позивачем надано фотокопію оголошення, яке було, як вона зазначає, поміщено на будинку, у якому мешканці будинку попереджались про те, що з 26.10 по 27.10.2016р. у їх будинку будуть виконуватись роботи з випробування внутрішньо- будинкових газопроводів та обслідування газового оборудування, у зв»язку з чим подача газу буде припинена, а мешканцям слід забезпечити доступ до кожної квартири ( Т. 2 а.с. 43).

Отже, припинення постачання газу по стояку у будинку 4 по вул. О. Кобилянської в м. Запоріжжі 26.10 27.10. 2016р. було обґрунтованим, оскільки випробування не можуть проводитись без відключення газопостачання.

Також встановлено, що при спробі відновлення газопостачання було виявлено падіння тиску вище допустимої норми, що свідчило про негерметичність системи внутрішньобудинкового газопроводу, у зв»язку з чим газопостачання до газового стояка ( кв. 13, 17, 21) відновлено не було, про що складено відповідний акт від 26.10.2016р. (Т. 1 а.с. 118). Таке відновлення подачі газу відбулось 02.11.2016р. після встановлення лічильника у квартирі 21 та усунення недоліку з понаднормового падіння тиску у будинковій системі газопроводу, про що також складено відповідний акт від 02.11.2016р. (Т. 1 а.с. 121).

Тому відключення газопостачання у періоді з 26.10.2016р. по 01.11.2016р. було технічно обґрунтованим.

Що стосується відключення квартири позивача від приєднання до газорозподільних мереж з 02.11.2016р. по теперішній час, то цей захід, як встановив суд, був застосований як наслідок відмови від встановлення індивідуального газового лічильника, що чітко врегульовано пп. 4 глави 7 розділу УІ Кодексу ГРМ з урахуванням ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Так, згідно зі складеним 01.11.2016р. представником ПАТ «Запоріжгаз» ОСОБА_7 актом, споживачу ОСОБА_8 за адресою м. Запоріжжя, вул. Ногіна (перейменована на вул.. ОСОБА_9)АДРЕСА_3 здійснено припинення газопостачання шляхом відключення крану відпуску із встановленням відключного пристрою ( Т. 1 а.с. 78) у зв»язку з відмовою споживача від встановлення лічильника газу, що здійснювалося за ініціативою та за кошти оператора ГРМ.

Копія вказаного екземпляру акту була залишена позивачу безпосередньо після його складання.

Відповідачем надано інший екземпляр зазначеного акту, який підписаний вже трьома особами, зокрема, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ( Т. 1 а.с. 119-120), а також в якому, крім вищевказаної підстави для відключення, відмічено також незабезпечення власником технічного обслуговування згідно з вимогами ПБСГ.

Дійсно, акт частково не відповідає вимогам пункту 5 глави 3 розділу ХІ Кодексу розподільних систем в тій частині, що складений у присутності незаінтересованої особи ОСОБА_11, який не мав документу, що посвідчує його особу, а також не підписаний третьою особою, оскільки споживач відмовилась від підписання акту.

Між тим, встановлений в ньому факт в дійсності мав місце, оскільки до теперішнього часу індивідуальний газовий лічильник у помешканні позивача не встановлено через ненадання доступу до власного газопроводу побутовим споживачем ОСОБА_3, яка саме у остаточній редакції позовної заяви підтвердила, що не звільнила свій газопровід від кухонних меблів, що унеможливило встановлення газового лічильника 02.11.2016р.

При цьому, колегія зважує також на ті обставини, що позивач замість зняття меблів та надання вільного доступу до її газопроводу у подальшому, про що їй надавалось роз»яснення у листі відповідача в листопаді 2016р. та у листі НКРЕКП у відповідь на її скарги, продовжувала надсилати скарги у різні інстанції та контролюючі органи.

Але без надання вільного доступу до газопроводу у своїй квартирі побутовим споживачем встановлення газового лічильника є неможливим, тобто позивач своїми діями сама унеможливлює встановлення їй газового лічильника у стислі строки за рахунок оператора ГРМ.

На підтвердження вказаному також свідчить те, що позивач, вказуючи, що неправомірними діями їй та членам її родини спричинено матеріальну і моральну шкоду, в той же час, знаючи про зміст оголошення, що випробування та огляд газових мереж буде відбуватись два дні 26-27.10.2016р. з 9.00 до 17.00 год., не знаходилась у обумовлений час вдома, про що сама зазначає в позовній заяві та чисельних скаргах, двічі виходячи з дому на тривалий час 26.10.2016р.: більше години ( з 14.00 до 15.00) та двох годин ( 10.15 до 12.30), та знаходячись вдома 27.10.2016р. до 16.00 год. замість обумовленого часу до 17.00 год.

В такому разі, підтверджуються ствердження відповідача про відсутність доступу 26 та 27 жовтня 2016р. до квартири № 17.

Також позивач посилалась на неповідомлення її про встановлення індивідуального газового лічильника, що і призвело до відсутності доступу до її помешкання.

Пунктом 6 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем унормовано, що ознайомлення побутового споживача із запланованими датою та часом встановлення лічильника газу має бути підтверджено позначкою про вручення йому письмового попередження про встановлення лічильника газу, яке має бути надане побутовому споживачеві не пізніше ніж за 10 робочих днів до запланованої дати встановлення лічильника газу.

Проте за матеріалами справи такого повідомлення позивача про встановлення у її квартирі індивідуального лічильника газу взагалі не відбулось, а мешканців будинку було повідомлено загальним оголошенням на під»їзді про випробування будинкових мереж газопостачання.

Але зі змісту позовної заяви та чисельних скарг позивача вбачається, що про встановлення лічильника у квартирах № 21 та 17 їй стало відомо від сусідки 28.10.2016р., дочку якої попередив про це представник ПАТ «Запоріжгаз», але жодних заходів позивач при цьому з приводу надання вільного доступу до своїх внутрішньоквартирних газових мереж. шляхом їх звільнення від кухонних меблів остання до 02.11.2016р не прийняла, вказуючи, що не може цього зробити за медичними показниками. А тому така відмова споживача оператором ГСМ була правомірно розцінена як відмова від встановлення газового лічильника у її помешканні.

Таким чином, представниками ПАТ «Запоріжгаз» хоча і були допущені деякі порушення, а саме: щодо повідомлення споживачів квартири АДРЕСА_4 за 10 днів про встановлення газового лічильника та щодо вимог до акту, але це не може бути підставою для визнання неправомірними дій відповідача з відключення стояка у період з 26.10 по 01.11.2016р., яке відбувалось у зв»язку із встановленням лічильників, перевіркою будинкового газопроводу та технічними причинами - понаднормовим зменшенням тиску у газопроводі будинку. Крім того, ці упущення не можуть бути підставою і для визнання неправомірними дій відповідача щодо подальшого відключення позивача від газорозподільних мереж, оскільки це пов»язано з відмовою споживача від встановлення лічильника шляхом ненадання вільного доступу до власного газопроводу.

Позивач вважає, що у склавшійся ситуації має право на перерахунок у зв»язку з неотримання природного газу у період з 26.10. по теперішній час, та такі вимоги нею заявлені до ПАТ «Запоріжгаз», а інших відповідачів позовна заява не містить.

Між тим, з 01 липня 2015р. ПАТ «Запоріжгаз» анульовано ліцензію щодо надання послуг з газопостачання всім категоріям споживачів. Тому за відсутності відповідної ліцензії ПАТ «Запоріжгаз» з 01.07.2015р. не має права здійснювати діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом, але залишається газорозподільною компанією (оператором ГРС).

Згідно з постановою НКРЕКП від 28 травня 2015р. № НОМЕР_2 «Запоріжгаз збут» в установленому порядку отримало ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом з 01 липня 2015р., тому на даний час, а також на час виникнення спірних правовідносин, є постачальником газу, зокрема, для побутових споживачів, які проживають на території м. Запоріжжя.

Отже, ПАТ «Запоріжгаз» забезпечує розподіл природного газу, а ТОВ «Запоріжгаз збут» постачання природного газу.

Вбачається, що позивачу нараховується оплата за природний газ саме постачальником в особі ТОВ «Запоріжгаз збут», а тому вимоги щодо перерахунку мають бути спрямовані саме до цієї юридичної особи, яка до участі у справі в якості відповідача позивачем на залучена. Відтак, до ПАТ «Запоріжгаз» такі вимоги спрямовані не можуть бути, і в цій частині позов не підлягає задоволенню з інших правових підстав, ніж відмовлено судом першої інстанції.

Крім того, і про це позивачу роз»яснюється також у листі НКРЕКП № 6160/16.1.1/9-16 від 25.11.2016р., якщо побутовий споживач відмовляється від встановлення газового лічильника за рахунок оператора ГРМ, фактичний об»єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об»ємами споживання природного газу населенням, визначеним у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем, що у випадку наявності у споживача газової плити та водонагрівача становить 23,6 кв. м.

Та у відповідь на скарги ОСОБА_8 регулятор в особі НКРЕКП не встановив порушень, на які посилалась позивач, крім вимог щодо складання акту.

Зважаючи на те, що вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди є похідними від визнання неправомірним дій відповідача з відключення від газорозподільних мереж квартири позивача, які колегією визнані необґрунтованими, то підстав для задоволення інших позовних вимог не мається.

Але колегія наголошує на тому, що суд фактично в мотивувальній частині обґрунтувавши безпідставність позову, відмовив в його задоволенні з підстав недоведеності, тому колегія у відповідності до положень ч. 4 ст. 367, пп. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України змінює рішення в частині підстави відмови в позові, визнавши його необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2018 року у цій справі змінити в частині підстав відмови в позові, відмовивши в його задоволенні з підстав необгрунтованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова складена 04.01.2019р.

Головуючий:

Судді: