РІШЕННЯ
15 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Соляник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В.,
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в якій зазначила, що з 25.01.1973 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2
Вони із чоловіком проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті чоловіка заявниця мешкає за адресою: АДРЕСА_1.
20.08.2018 року ОСОБА_2 помер.
За його життя ОСОБА_1 фактично перебувала на його утриманні, оскільки він був пенсіонером МВС та його пенсія була основним доходом у їхній сімї. Отже, зі смертю свого чоловіка, заявник втратила основне джерело засобів існування.
Тому, ОСОБА_1 просить встановити факт перебування її на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20.08.2018 року.
Від представника заявника адвоката ОСОБА_3 та представника заінтересованої особи надійшли до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.
За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
На підставі ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_4), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
До членів сімї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сімї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у звязку з втратою годувальника.
Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам дано розяснення, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Судом встановлено, що 20.08.2018 року помер ОСОБА_2.
Факт того, що заявник ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2, підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 270516.
Як вбачається з довідки виданих УПФУ Центральним обєднанням управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, розмір пенсії заявниці становить 1639,99 грн., а розмір пенсії померлого ОСОБА_2, яку він отримував складала 6565,64 грн.
Встановлення факту перебування заявника на утриманні ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення і потрібне для оформлення пенсії у звязку із втратою годувальника.
Отже, з огляду на наведені вище письмові докази, аналізуючи іх у сукупності, суд вважає доведеним знаходження заявниці на утриманні померлого чоловіка, оскільки вона проживала разом з чоловіком до дня його смерті і дохід чоловіка являвся основним джерелом існування їх сімї.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявника юридичне значення та надасть ОСОБА_1 для реалізації свого права на пенсійне забезпечення у звязку із втратою годувальника, суд прийшов до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 20 серпня 2018 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Відповідно до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.В. Соляник