Ухвала

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 640/15289/15-ц

провадження № 61-44543ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі -

ПАТ «ВіЕйБі Банк») на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року, здана до поштового відділення 19 вересня 2018 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на несвоєчасність отримання копії постанови апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і її мотивування, що є обов'язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.

У серпні 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_5, який в ході розгляду справи уточнило, та остаточно просило стягнути з відповідача на корись банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 383 269 грн 73 коп.

Позов мотивовано тим, що 05 травня 2006 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 88, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 142 55 дол. США для купівлі транспортного засобу, строком користування до 05 травня 2011 року, зі сплатою 13 % річних.

Посилаючись на те, щовідповідач взяті на себе зобов'язання не виконала та заборгованість не сплатила, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справах з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судом встановлено, що 05 травня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 88, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 14 255 дол. США, зі строком повернення до 05 травня 2011 року.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно статтей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 2.5.1 кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись відповідно до умов договору, щомісячно до дати, встановленої в графіку, наведеному в додатку № 1 до цього договору, поповненням позичальником свого поточного рахунку шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших виплат, встановлених в графіку.

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (частина третя статті 254 ЦК України).

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, останній платіж ОСОБА_5 здійснила за період 11 лютого 2009 року - 10 березня 2009 року в розмірі 478, 19 дол. США.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Із позовом про стягнення кредитної заборгованості ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось 27 серпня 2015 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, врахували, строк дії кредитного договору № 88 до 05 травня 2011 року, у той час як з позовом про стягнення заборгованості ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся 27 серпня 2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої представник відповідача подав відповідну заяву.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Клопотання публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року та постанови апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський АкціонернийБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило