Справа № 438/265/18 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/2403/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м.Львів

Справа № 438/265/18

Провадження № 22-ц/811/2403/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

без повідомлення сторін

на рішення Бориславського міського суду Львівської області, ухвалене у м. Бориславі 19 вересня 2018 року (суддя Слиш А.Т.)

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

Позивач звернувся з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11433,02 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до договору № б/н від 23 липня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником обовязків ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку із чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 21 травня 2018 року змінено назву позивача на АТ КБ «ПриватБанк». Зазначає, що 18 лютого 2015 року позичальник ОСОБА_3 помер. Банком 1 червня 2017 року направлено претензію кредитора до Бориславської державної нотаріальної контори. 30 червня 2017 року позивачем отримано відповідь, що із заявою про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємці не зверталися. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2 28 жовтня 2017 року позивачем скеровано претензію спадкоємцям про повернення заборгованості померлого ОСОБА_3, але ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті борг позичальника перед банком становить 11433,02 грн., яка складається з: 4 994,73 грн. - заборгованість за кредитом; 6 438,29 грн. - заборгованість за відсотками. Просить позов задовольнити.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 19 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржує ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 липня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником обовязків ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку із цим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 21 травня 2018 року змінено назву позивача на акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

18 лютого 2015 року позичальник ОСОБА_3 помер.

Станом на день смерті позичальника борг перед банком становить 11 433,02 грн., яка складається з: 4994,73 грн. - заборгованість за кредитом; 6438,29 грн. - заборгованість за відсотками.

Позивачем направлена претензія кредитора до Бориславської державної нотаріальної контори. 30 червня 2017 року позивачем було отримано відповідь, що із заявою про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємці не зверталися.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_2

Встановлено, що 28 жовтня 2017 року позивачем скеровано претензію спадкоємцям про повернення заборгованості померлого ОСОБА_3, яка залишена без відповіді.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право на прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частині 3 ст. 1296 ЦК України зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину

Спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Частина 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, у якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі (пред'явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред'явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не було надано суду належних доказів, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 його спадкоємець ОСОБА_2 отримала у спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не було доведено суду передачу спадкоємцям спадкового майна, тому за таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням встановленого, апеляційний суд прийшов до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; підстави для його скасування відсутні. Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Бориславського міського суду Львівської області від 19 вересня 2018 року без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено і підписано 10 січня 2019 року.

Головуючий

Судді