Справа №: 343/2240/18
Провадження №: 2/0343/149/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

секретарів судового засідання Димид О.З., Оленяк С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу №343/2240/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

за участю: позивача- Кабинця М.М.,

адвоката позивача- Ільницького Я.І.,

відповідача- Костецького Р.І.,

адвоката відповідача- Вовка В.В.,

В С Т А Н О В И В

В Долинський районний суд Івано-Франківської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позивач просить постановити рішення яким, усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, що знаходиться за адресою с. Новошин вул. Лесі Українки, 32 Долинського району Івано-Франківської області, шляхом зобовязання ОСОБА_2 звільнити частину його земельної ділянки від встановленої ним огорожі, яка межує з його земельною ділянкою. Зобов»язати ОСОБА_2 відновити самовільно знищенні межові знаки земельної ділянки, що знаходяться за адресою с. Новошин вул. Лесі Українки, 32 Долинського району Івано- Франківської області, яка межує з земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 Всі витрати по справі покласти на відповідача.

В обгрунтування позову покликається на те, що рішенням виконавчого комітету Новошинської сільської ради від 27.02.1975 року йому було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці площею 1000 кв м по вул. Радянській в с. Новошин Долинського району. Відповідно до даного рішення було виготовлене архітектурно - планувальне завдання на будівництво індивідуального будинку, та видано свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах. Відповідно до довідки № 630, виданої виконкомом Новошинської сільської ради від 25 червня 2018 року згідно записів погосподарської книги за 2016 - 2018 роки особовий рахунок № 01- 0395-1 за ним числиться домоволодіння за адресою с. Новошин вул. Лесі Українки, 32 (стара назва вулиці Радянська, 61).

Відповідно до витягу із рішення № 22 від 13.09.1990 Новошинської сільської ради йому було надано дозвіл на будівництво літньої кухні та ванни на власні присадибній ділянці, 07.03.1991 було складено проект розміщення господарських будівель. 26 грудня 1993 року рішенням сесії Новошинської сільської ради Долинського району йому було передано у безоплатну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення підсобного господарства - 0,59 га, про що свідчить архівний витяг від року № 134/04-01/К-21.

Суміжним землекористувачем являється ОСОБА_2, який без його відома та відома органів місцевого самоврядування самовільно зруйнував межові знаки що розмежовували їхні земельні ділянки та встановив нові межові знаки, перемістивши на декілька метрів свою огорожу захопивши при цьому частину його земельної ділянки.

На усні претензії та зауваження відповідач не реагує та відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою.

26.05.2017 для вирішення питання про усунення перешкод у користуванні власною земельною ділянкою він звернувся із заявою до Новошинської сільської ради, однак 15.06.2017 Новошинська сільська рада надала відповідь, шо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації розробляються технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), з присвоєнням кадастрового номера земельної ділянки.

04.12.2017 відділом містобудування та архітектури Долинської РДА було надано відповідь на запит від 21.11.2017, з якої вбачається, що в книзі реєстрації рішень сесій Новошинської сільської ради на будівництво житлового будинку зареєстровано забудовника ОСОБА_2 під № 15 від 08.06.1989, проте будівельний паспорт на забудову земельної ділянки відсутній.

Як вбачається з кадастрового плану його земельної ділянки, яка знаходиться в с. Новошин по вул. Лесі Українки, 32, частина самовільно захопленої відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки становить 0,0105 га.

Відповідно до проекту розміщення громадських будівель на ділянці виготовленого 07.03.1991 на його ім"я лінії забудови виділеної земельної ділянки є прямі, з низу до верху по обидва боки, однак на даний час вони не відповідають його будівельному паспорту та існуючим раніше межовим знакам.

Вважає, що відповідач порушує його права як власника, а тому просить захистити такі в судовому порядку.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Відповідач 22 грудня 2018 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що є власником житлового будинку та господарських споруд за адресою вул. Лесі Українки, 31 в селі Новошин Долинського району Івано-Франківської обл.

Належне будинковолодіння знаходиться на переданій йому у власність земельній ділянці. Будинок збудований в 1987-1988 роках. Згідно погосподарської книги №5 номер об'єкта погосподарського обліку 01-0394-1 за ним облікуються земельні ділянки загальною площею 1,32 га, в тому числі земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0.15 га по вул. Лесі Українки, 31 с.Новошин та для ведення особистого селянського господарства - 1.17 га. Належне йому будинковолодіння обгороджено парканом, якому близько 30 років.

Долучаючи довідку Новошинської сільської ради від 15.06.2017 №210/02-27, згідно якої за позивачем обліковується земельна ділянка - 0.26 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд- 0.25 га для ведення особистого селянського господарства - 0.01 га, позивачем не надано жодного документа, що підтверджує належності та місця розташування з зазначенням площі, лінійних обмірів земельної ділянки.

Позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки земельна ділянка, до якої просить усунути перешкоди в користуванні, позивачу не належить. Позивачем не тільки не надано жодного доказу знищення ним межових знаків, але і не надано доказів розміщення межових знаків.

Попередній розрахунок розміру судових витрат становить орієнтовно близько 2500 грн, що включає витрати на правничу допомогу.

У задоворленні позову ОСОБА_3 просить відмовити.

Згідно ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.01.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду.

Позивач та його адвокат в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та його адвокат в судовому завіданні просили відмовити у задоволенні позову, оскільки такий є безпідставний.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін їх адвокатів, показання свідків, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч.4 та 5 ст. 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Частиною 2 ст.386 Цивільної кодексу України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено способи захисту прав на земельні ділянки, зокрема в частині другій цієї статті передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

А відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, вказує на порушення його прав як власника, оскільки відповідач самовільно захопив частину належної йому земельної ділянки, встановивши огорожу.

Відповідач, у свою чергу стверджує, що спільні межі земельної ділянок сторін по справі не порушені, такі встановлені відповідно до вимог закону на підставі рішень сільської ради.

Оцінюючи такі аргументи сторін у справі, з врахуванням наданих на їх підтвердження доказів, суд відзначає наступне.

З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення сесії Новошицької сільської ради від 10.12.1993 ОСОБА_1 передано у власність земельні ділянки, зокрема: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд- 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства- 0,59 га (а.с 18).

Згідно довідок №630 від 25.06.2018, №1384 від 26.12.2018 та відповіді на заяву за №210/02-27 від 15.06.2017, виданих Новошинською сільською радою Долинського району, відповідно погосподарської книги №5, номер об"єкта погосподарського обліку 01-0395-1 станом на 01.01.2017, за ОСОБА_1 облікується господарство за адресою с. Новошин вул. Лесі Українки, 32, земельні ділянки загальною площею 0,97 га, в тому числі земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд- 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,72 га. Відповідно до земельно-шнурової книги біля будинку облікується земельна ділянка 0,26 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд- 0, 25 га, для ведення особистого селянського господарства-0,01 га (а.с.7, 19, 46).

Згідно відповіді на адвокатський запит 417/02-27 від 17 грудня 2018 року, наданого виконавчим комітетом Новошинської сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 згідно рішення сесії від 10.12.1993 передано у власність земельні ділянки, зокрема для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,15 га, для ведення особистого підсобного господарства- 0,59. Згідно погосподарської книги номер об"єкта погосподарського обліку 01-0394-1 за 2016-2018 роки за ОСОБА_2 облікуються земельні ділянки загальною площею 1,32 га, в тому числі земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд- 0,15 га по вул ОСОБА_4, 31; для ведення особистого селянського господарства -1,17 га (а.с. 30).

Межі земельної ділянки ОСОБА_2 огороджені дерев"яним парканом, якому, як стверджує відповідач, близько 30 років, про що свідчать світлини в матеріалах справи (а.с. 35-36).

Згідно пояснень сторін та акта від 22.05.2017 року, складеного комісією у присутності сільського голови, викопіровки з генерального плану с. Новошин, земельні ділянки, що належать позивачу та відповідачу, є суміжними (а.с. 31, 78).

Як вбачається з акта для визначення точних площ розмірів земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 потрібно звернутись в проектно- ліцензовану землевпорядну організацію для проведення обмірів та виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки. Між спірними земельними ділянками встановлені межові знаки ОСОБА_1 ОСОБА_2 користується своєю земельною ділянкою з 1988 року. Комісією рекомендовано дотримуватись правил добросусідства (а.с. 78).

Про те, що ОСОБА_1 сам встановив межі земельної ділянки та забив металеві труби в судовому засіданні ствердила і свідок ОСОБА_5

Відповідно до вимог Земельного Кодексу України від 18.12.1990 право власності або право постійного користування землею посвідчуються державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_6 народних депутатів.

Згідно п. 1.3 Декрету Кабінету Міністрів «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 сільським, селищним, міським ОСОБА_6 народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 р. громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель, садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, встановлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, посвідчується відповідною ОСОБА_6 народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографогеодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 107 ЗК України підставою для відновлення меж є дані земельно - кадастрової документації.

Пунктами «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов"язані не порушувати права власності суміжних земельних ділянок та землекористувачів; додержуватися правил добросусідства та обмежень, повязаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

В ст. 103 ЗК України закріплені такі зобовязання власників сусідніх ділянок: співпрацювати, надавати взаємодопомогу як матеріальну, так і інформаційну.

Так, стаття 106 ЗК України встановлює, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними. Вид межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

З урахуванням викладеного, суду не надано доказів, що відповідно до вимог земельного законодавства сторонами виготовлено технічну документацію на земельні ділянки, відсутні дані, які б вказували, що сільською радою встановлено межові знаки земельних ділянок та погоджені з сусідніми землекористувачами, в тому числі між сторонами, а також не встановлено, що внесено відповідний запис про реєстрацію права власності на земельні ділянки в книгу реєстрації державних актів. Окрім цього позивачем не надано доказів того,що відповідач встановив огорожу,однак в суді було встановлено ,що металеві труби по межі були забиті ОСОБА_6 Окрім наведеного, суд також встановив, що земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Державному земельному кадастрі із присвоєнням їм кадастрового номеру не реєструвались.

Таким чином, оскільки ні позивач, ні відповідач не набули в установленому законом порядку права власності на земельні ділянки, тому на них не поширюються гарантії права власності на земельні ділянки, встановлені ст.ст. 43 та 46 Земельного Кодексу України від 18.12.1990 року та ст. 153 Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року. Відповідно позивач позбавлений можливості скористатися способами захисту прав на земельну ділянку, визначеними у ст.152 Земельного кодексу України, оскільки таке право належить лише власнику землі або землекористувачу, які набувають такого статусу після оформлення прав на землю відповідно до закону.

Отже, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

З врахуванням відмови в задоволенні позовних вимог та з огляду на приписи ч. 2 п.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем, слід покласти на позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано ордер про надання правової допомоги серії ІФ №062723 від 14.12.2018 року, договір №40 про надання правої допомоги від 14.12.2018, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №832 від 30.12.2011 року, та квитанцію до прибуткового касового ордеру №40/14.12.2018 на суму 2500 грн за надання правничої допомоги, акт розрахунку оплати за надані послуги з правової допомоги від 11.01.2019 (а.с. 53-57).

На підставі викладеного та ст.ст. 372, 386 Цивільного кодексу України,,ст.ст.152,158,198 Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Закону України «Про землеустрій» , керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 265, п.6 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2500 (дві тисячі п"ятсот) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення беспосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП- НОМЕР_1;

Відповідач:ОСОБА_2, 21.04.1960 року народженя, житель ІНФОРМАЦІЯ_3,РНОКПП НОМЕР_2

Суддя Долинського районного суду І. М. Андрусів

Повне судове рішення складено: 03 квітня 2019 року