Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Кошель Л. М. ,
при секретарі Вангородська О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 м.Біла Церква заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,.
Рішенням суду від 03 грудня 2018 року у задоволенні позову відмолено.

Представник відповідачки ОСОБА_4 подав заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просив суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи заяву по суті, суд вказує на таке.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду від 03 грудня 2018 року, у задоволенні позову відмолено, питання щодо розподілу судових витрат вирішено частково. Представником відповідача ОСОБА_4 повідомлено суд про те, що ним буде надано докази на підтвердження витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн..

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відшкодування понесених судових витрат відповідачці у звязку з відмовою у задоволенні позову, суд виходить з наступного.

За змістом п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статі 30 Закону України «Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

18.01.2017 року між Адвокатським обєднанням «Компаньйон та партнери», в особі керуючого партнера ОСОБА_4, з однієї сторони, і ОСОБА_1 з другої сторони, 18.01.2017 року укладено договір №4/Ц про надання правової допомоги.

Крім того, 18.01.2017 року між Адвокатським обєднанням «Компаньйон та партнери», в особі керуючого партнера ОСОБА_4, з однієї сторони, і ОСОБА_1 з другої сторони, укладено договір Додаток №1 до договору про надання правової допомоги №4/Ц від 18.01.2017 року.

Відповідно до п.4 Додатку №1, сторони домовились, що вартість допомоги у цивільній справі за годину роботи адвоката під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим чи в судовому засіданні становить 1000,00 грн. (Одна тисяча грн. 00 коп.)

Представником відповідача ОСОБА_4 заявлено розмір витрат відповідачки на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. та підтверджено його розрахунком від 07.12.2018 року. Так адвокатом ОСОБА_4 надано ОСОБА_1 наступну правову допомогу: 18.01.2017- 25.01.2017 року ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 357/14912/14, вивчення судової практики з аналогічних спорів, консультації з клієнтом, збір доказів, обрання тактики та стратегії захисту клієнта, затрачено три години часу, вартість за годину 1000,00 грн., загальна вартість 3000,00 грн.; 19.04.2018 року підготовка та подача клопотання про долучення оригіналів документів для проведення експертизи, затрачено одну годину часу, вартість за годину 1000,00 грн., загальна вартість 1000,00 грн.; 19.04.2018 року підготовка та подача клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, затрачено одну годину часу; вартість за годину 1000,00 грн., загальна вартість 1000,00 грн.. Всього 5000,00 грн.

Як вбачається з Акту про надання правової допомоги від 07.12.2018 року, ОСОБА_1 прийняла зазначену вище правову допомогу.

Відповідно до квитанції №32 від 07.12.2018 року, ОСОБА_1 оплатила надану правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та субєкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими субєктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та розяснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обовязки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи.

Враховуючи встановлені обставини, в межах наданих доказів, суд вважає, що сторона відповідача належними доказами довела витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, такі витрати є співмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому такі витрати підлягають до стягнення з позивача ПАТ «Дельта Банк» у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.270 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додатквого рішення суду.

Повне додаткове рішення складено 09.01.2019 року.

СуддяОСОБА_5