Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в містіБіла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 09.09.2017року близько 19год.00хв. відповідач, керуючи моторолером марки «VIPEK » б/н, рухаючись по вул.Турчанінова в м.Біла Церква, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не врахував дорожньої обстановки під час зміни напрямку руху, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, власником якого є позивач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Renault Logan» отримав механічні пошкодження, в результаті чого позивачу заподіяні матеріальні збитки в розмірі 47714грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку, а також витрати на оплату експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1000грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 500грн.

Позивач та його адвокат в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2017року близько 19год. 00хв. відповідач керуючи моторолером «VIPEK», б/н в м. Біла Церква по вул.Турчанінова, перебуваючи в стані алкогольного спяніння , не врахував дорожньої обстановки під час зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault Logan» отримав механічні пошкодження, в результаті чого ОСОБА_1 заподіяні матеріальні збитки.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2017 року (справа № 357/12149/17) ОСОБА_2, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124,130 ч.1 КУпАП та визнаний винним, підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.(а.с.7).

Встановлено, що за завою позивача 13.10.2017 року було проведено огляд, оцінку автотранспорту і складено Висновок № 219 про визначення матеріального збитку заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_3. Згідно даного Висновку вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_3, які виникли внаслідок ДТП складає 47714,84грн. (а.с.11)

13.10.2017року між ФОП ОСОБА_3 та позивачем було складено, та підписано акт виконаних робіт по проведенню автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_4, вартість якого складає 1000грн.

Позивач суду пояснив, що відповідач уникає відшкодування завданих збитків, які виразилися в пошкодженні автомобіля, уникає зустрічей, не виявляє бажання врегулювати спір мирним шляхом.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив своєї вини, вказав що керував моторолером без права на водіння та полісу обовязкового страхування транспортних засобів, проте коштів на відшкодування збитків на теперішній час в нього немає, може виплачувати збитки частинами. Моторолер, яким керував відповідач належить іншій особі, яку не встановлено. Відповідач взяв у наглядно знайомого покататися моторолер та розбив його і ТЗ позивача.

Задовольняючи позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

А згідно ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частинап'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Позивач суду зазначив, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати спричинену шкоду.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про дорожній рух» - право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до визначень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у редакції чинній на час вчинення ДТП, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із пунктом 2.2 статті 2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

В даній справі встановлено, що під час вчинення ДТП, водієм моторолера б/н. був ОСОБА_2, відповідальність якого не застрахована та на момент вчинення ДТП він перебував в стані алкогольного спяніння, не мав посвідчення водія, керував транспортним засобом всупереч пункту 2.1 Правил дорожнього руху, тобто не мав законних підстав для керування ТЗ .

Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 48 714,84грн., що підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 219 від 13.10.2017року про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу «Renault Logan», матеріалами адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за ст. 124,130 КУпАП.

В даному випадку, суд вважає , що позивач має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди. Відповідач не заперечив позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім встановленого вказаним висновком розміру матеріального збитку у розмірі 47714,84грн. на користь позивача підлягає стягненню й вартість такого дослідження, оплачена позивачем у розмірі 1000,00 грн.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать в тому числі - витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем було додано до матеріалів позовної заяви Акт виконаних робіт від 16.10.2018року, про надання йому правничої допомоги у вигляді оформлення позовної заяви, вартість якої складає 500грн., оплата підтверджена квитанцією.

Таким чином, судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду, також підлягають стягненню з відповідача, а саме у розмірі 500грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.22,1166,1187 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_6, в рахунок відшкодування майнової шкоди 48714 грн. 84 коп. (сорок вісім тисяч сімсот чотирнадцять гривень вісімдесят чотири копійки) та судові витрати по справі в сумі 1204 грн. 80 коп.(тисяча двісті чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено не пізніше 14.01.2019 року.

СуддяОСОБА_4