Справа № 333/227/19
Пр. № 2/333/858/19
РІШЕННЯ
26 березня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого-судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.
представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
14.01.2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила наступне.
З 2007 року по 2018 рік позивач перебувала з відповідачем в фактичних шлюбних відносинах, від даних шлюбних відносин сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, окрім подарунків на день народження та оплати за репетитора для дитини за 3 місяці у розмірі 100 грн., тому позивач змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач вказує, що відповідач працює офіційно та має постійний заробіток, але точний його дохід їй не відомий, інших аліментних зобовязань відповідач не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивач тимчасово не працює, потребує допомоги. Позивач також зазначає, що оскільки позивач повинен був надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яку не надавав, то просить стягнути аліменти за минулий час з 2015 року.
Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою від 25.01.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
26.02.2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вказаний позов визнає частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі ј частини від усіх його доходів щомісячно, але починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач зазначив, що обставини викладені в позові, щодо того, що він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, обмежуючись лише подарунками та коштами на репетитора в сумі 100 грн., не відповідають дійсності. Відповідач зазначив, що він регулярно з народження спільної дитини надає позивачу кошти на утримання дитини. Останні декілька років це відбувалося шляхом переказу на картковий рахунок позивача, відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Вказані обставини підтверджуються дублікатами чеків, доданих ним до відзиву, відповідно до яких за період з травня 2018 року до лютого 2019 року він перерахував позивачу 36 450 грн. на утримання дитини. Крім того, зазначив, що він регулярно надає грошові кошти особисто дитині при зустрічі на її власні потреби. Відповідач вважає, що на обґрунтування позовних вимог про стягнення з нього аліментів за минулий час, позивач не надала суду жодних доказів того, що вона вжила заходів щодо одержання з нього аліментів, але не могла їх одержати у звязку з його ухиленням від їх сплати.
04.03.2019 року позивач надала суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що погоджується з умовами відповідача про стягнення аліментів з починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття та користуючись своїм правом на зміну позовних вимог не наполягає на стягненні з відповідача аліментів за минулий час. Тобто просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Свої інтереси довірила представляти адвокату ОСОБА_1, яка у судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засіданні не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Свої інтереси доврив представляти адвокату ОСОБА_2, яка у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
Судом встановлено, що сторони по справі з 2007 року по 2018 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах.
Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 137508, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 52 (а.с. 9).
Неповнолітня ОСОБА_5 мешкає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/3-1166 від 14.01.2019 року та № 04-26/3-1165 від 14.01.2019 року (а.с. 10-10а) та знаходиться на її утриманні.
Таким чином, судом встановлено, що на цей час неповнолітня ОСОБА_5 повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою.
Відповідач ОСОБА_4 надає періодичну матеріальну допомогу позивачу на утримання доньки, що підтверджується дублікатами чеків за період з 2018 року по лютий 2019 року (а.с. 30-36).
Як встановлено в судовому засіданні інших аліментних зобовязань у відповідача не має і він змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, про що сторони не заперечували. Позивач тимчасово не працює, потребує допомоги на утримання доньки.
Оскільки, позивач уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а її представник підтримала у судовому засіданні уточненні позовні вимоги, тому суд приймає дане уточнення та не розглядає вимогу про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 14.01.2015 року.
Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обовязку утримувати дитину між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дитину, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем і відповідачем не укладався.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач визнав уточнені позовні вимоги, суд приходить до висновку про те, що уточнені позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.
Керуючись ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 180, 182-184, 191 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, з 14 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, в дохід держави судовій збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення в частині суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2019 року.

Суддя: В.Б. Кулик