Справа № 130/2678/18
Провадження № 22-ц/801/188/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 рокуСправа № 130/2678/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Марчук В.С., Матківської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу №130/2678/18 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 листопада 2018 року, яка постановлена суддею Порощуком П.П. в приміщенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, без повідомлення учасників справи, -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовною заявою до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, оскільки позовна заява не відповідає ст.175 ЦПК України, а саме: не містить обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути; не вказано в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 листопада 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки не було усунуто недоліки, які зазначені в ухвалі від 13 листопада 2018 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, зазначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає ст.175 ЦПК України, а саме: не містить обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути; не вказано в чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Колегія суддів вважає, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала порушує право ОСОБА_3 на справедливий розгляд його справи судом та обмежує доступ до суду, оскільки недоліки, зазначені в ухвалі судді першої інстанції від 13 листопада 2018 року не є такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі з подальшим виконанням судом першої інстанції приписів частини 5 статті 12 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у пункті 7 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звертає увагу судів на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Окрім цього, за змістом частини першої, другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, не може бути правовою підставою для залишення позову без руху, а пізніше його повернення позивачу, та обставина, що позивачем не надано доказів розрахунку розміру моральної шкоди. Разом з тим, з прохальної частини позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на свою користь 200000 грн.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов'язує суд зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27 листопада 2018 року скасувати.

Матеріали позовної заяви повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 січня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Марчук В.С.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.