Номер провадження: 22-ц/813/3438/19
Номер справи місцевого суду: 522/9536/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

29.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати у цивільних справах Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Кухілава Сергій Автанділович, Публічне акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про визнання договору про розірвання іпотечного договору від 25 березня 2014 року недійсним та застосування наслідків його недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору про розірвання іпотечного договору недійсним та застосування наслідків його недійсності, в якій просить суд:

-визнати недійсним, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_7 договір про розірвання іпотечного договору від 25 березня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б.;

-застосувати до відносин сторін наслідки недійсності договору про розірвання іпотечного договору від 25.03.2014 року шляхом визнання АТ «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за іпотечним договором, посвідченим 14.09.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., за реєстровим номером 2792;

-скасувати з моменту припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення: запису від 14.09.2007 року № 5662244 (перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №5099686), про накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1,; запису від 03.12.2008 року № 8255585 (перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №51009369) про обтяження іпотекою квартири АДРЕСА_1, згідно з Іпотечним договором від 14.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., за реєстровим номером 2792.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит у сумі 123000 (сто двадцять три тисячі) доларів США, термін погашення якого до 14.09.2017 року, та зобов'язувався повернути Банку кредит і сплатити проценти в розмірі та порядку, визначених кредитним договором. Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечувалось іпотечним договором, згідно з яким у іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, права вимоги АТ «УкрСиббанк» за Кредитним договором ОСОБА_4 відступлено на користь АТ «Дельта Банк».

У подальшому, Банком було укладено договір про розірвання іпотечного договору від 25.03.2014 року, укладений з ОСОБА_3, відповідно до умов якого Банк та ОСОБА_3 домовились достроково розірвати іпотечний договір та припинили обтяження нерухомого майна іпотекою та заборону відчуження. Представник позивача стверджує, що договір від 25.03.2014 року про розірвання іпотечного договору віднесено до категорії нікчемних, оскільки Банк, уклавши договір про розірвання, згідно з яким був розірваний іпотечний договір та припинені іпотеки і заборона відчуження нерухомого майна:

-без отримання реальних грошових надходжень відмовився від власних майнових вимог до іпотекодавця за іпотечним договором, що зазначено у п. 1 ч. 3 ст. 378 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину;

-до дня визнання Банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання щодо припинення обтяження предмету іпотеки, що стало однією з причин неплатоспроможності Банку, а виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами частково стало неможливим, що зазначено у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину.

-окремому кредитору передав майно (майнові права) Банку, через що ним отримано переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, що зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину.

Представник Позивача, зазначає, що на виконання вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було повідомлено гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ФК «Довіра та Гарантія» та приватного нотаруса Калінюк О.Б. про нікчемність Договору про розірвання Іпотечного договору, посвідченого 25.03.2014р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 (а.с.2-6).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року було вирішено відмовити в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 (а.с.236-244).

31 січня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ПАТ «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року. В обгрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що тимчасову адміністрацію в АТ Дельта Банк введено з 03.03.2015 року і саме з цього моменту на діяльність АТ Дельта Банк розповсюджується дія ЗУ «Про гарантування вкладів фізичних осіб» в частині здійснення повноважень Уповноваженою особою ФГВФО, а тому і редакцію Закону необхідно застосовувати не на момент укладення договору про розірвання іпотечного договору, а на момент введення тимчасової адміністрації в АТ Дельта Банк та згідно ч.2 ст.38 Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації бнку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Також апелянт зазначає, що судом не вірно було зазначено, що оскільки кредит було видано в 2007 році, то на нього не розповсюджується обмеження, встановлені Постановою НБУ від 26.02.2014 року № 102/БТ, оскільки зазначена Постанова НБУ не тільки забороняє надання кредитів фізичним особам без забезпечення, але й забороняє безпідставне виведення високоліквідного забезпечення. У звязку з чим, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, адже копію рішення суду було вручено представнику позивача лише 10 грудня 2018 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи; скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги АТ «Дельта Банк» задовольнити у повному обсязі; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 5286,00 гривень (а.с.251-254).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року було залишено апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків, а саме сплати судового збору (т.2, а.с.3-4).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи повний текст судового рішення було складено 03.12.2018 року (а.с.244), копію рішення було отримано представником позивача 10.12.2018 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.248), апеляційна скарга була подана 29.12.2018 року (а.с.251-254). Отже апеляційна скарга була подана з додержанням встановлених строків оскарження рішення суду. Крім того, 28 березня 2019 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_10 представника АТ «Дельта Банк» про усунення недоліків, із доданим до неї оригіналом квитанції про сплату судового збору (т.2, а.с.6-11), тобто апелянтом було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду відповідно до п.6 ч.2 ст. 4 чинної на момент подання апеляційної скарги редакції Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Так, апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, перешкоди для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні та на підставі ч.1 ст. 359 ЦПК України, суд вважає за необхідне відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 360 ЦПК України, учасники справ, мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

-найменування суду апеляційної інстанції;

-ім'я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв'язку, адресу електронної пошти, за наявності;

-обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

-у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

-перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 352-354, 357, 359, 361 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Кухілава Сергій Автанділович, Публічне акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк», про визнання договору про розірвання іпотечного договору від 25 березня 2014 року недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Копію апеляційної скарги з поданими матеріалами направити особам, які беруть участь у справі та запропонувати надати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк