Справа № 369/1913/17
Провадження № 2/369/1417/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Заїка О.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича про визнання заповіту недійсним і зобов`язання проведення державної реєстрації скасування заповіту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_7 .. 07 листопада 2014 року ОСОБА_7 було складено заповіт, згідно якого вона заповіла їй все належне майно, яке належало померлій на момент її смерті, про що ОСОБА_7 особисто повідомила її після вчинення заповіту.

Після смерті матері їй стало відомо, що існує ще один заповіт від 12 листопада 2014 року, згідно якого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 начебто заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що їй належатиме на день її смерті, та на те, що вона матиме право за законом, без будь-яких винятків, що був посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., реєстровий № 191.

Позивач ОСОБА_4 вважала, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт не підписаний ОСОБА_7 та не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання його недійсним.

При ознайомленні із заповітом нею було зауважено, що напис і підпис на заповіті не є підписом спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті. Напис та підпис ОСОБА_7 на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису та почерку спадкодавця, що підтверджується іншими документами, які додаються до позовної заяви, а саме копії листів ОСОБА_7 , копії листа начальнику райвідділу Києво-Святошинського району Київської області.

Позивач ОСОБА_4 вважала, що складення оспорюваного заповіту не відповідало внутрішній волі ОСОБА_7 , оскільки підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті.

Крім того, спадкодавець звертався до райвідділу міліції Києво-Святошинського району приблизно в той час, коли було здійснено оспорюваний заповіт в зв`язку із тим, що її дочкою ОСОБА_2 було вчинено неправомірні дії, а саме 07 грудня 2014 року спадкодавець, перебуваючи за місцем проживання, виявила відсутність своїх документів: паспорту, ідентифікаційного номеру, свідоцтва про смерть чоловіка спадкодавця ОСОБА_8 , актів приватизації на будинок та присадибну ділянку. Дана інформація підтверджується висновком перевірки за матеріалами заяви спадкодавця від 26 грудня 2014 року.

Позивач ОСОБА_4 вважала, що даний факт свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 навмисне викрала документи для вчинення підробного заповіту від імені спадкодавця від 12 листопада 2014 року. Тож складання оскаржуваного заповіту не відповідало дійсній волі спадкоємця, що є недодержанням в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 3 ст. 203 ЦК, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою недійсності правочину.

Невиконання підпису та напису на заповіті саме ОСОБА_7 є порушенням вимог ст. ст. 1234, 1247, 1248 ЦК України, що є недодержанням в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України та відповідно до вимог ч. 1 ст. 25 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Також позивач ОСОБА_4 зазначала, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. є реєстратором, який здійснював державну реєстрацію та внесення оспорюваного заповіту у Спадковому реєстрі, і в зв`язку з цим саме він має внести зміни щодо скасування даного заповіту в Спадковому реєстрі.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_4 з посиланням на вимоги ст. 16, ч. 3 ст. 203, ст. ст. 215, 225 ЦК України, просила визнати заповіт ОСОБА_7 , згідно якого на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 нібито заповідано все її майно, де б таке не було і з чого б воно не складалось, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., реєстровий номер 191 від 12 листопада 2014 року, недійсним, та зобов`язати приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. провести державну реєстрацію скасування заповіту шляхом внесення до Спадкового реєстру відповідних відомостей.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і представник відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_5 ОСОБА_3 позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подавала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

У судове засідання відповідач Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав і заперечував проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, пояснення судових експертів, нотаріуса, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , яка доводилась матір`ю позивачу у справі ОСОБА_4 і відповідачці ОСОБА_2 ..

За життя ОСОБА_7 склала заповіт 12 листопада 2014 року, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, а саме все своє майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті, без будь-яких винятків, вона заповіла в рівних частках кожному: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В заповіті вказано, що на прохання ОСОБА_7 цей заповіт складено з її слів приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., за допомогою комп`ютерної техніки, прочитано нею, заповідачем ОСОБА_7 , вголос, відповідає її дійсним намірам, підписано в двох примірниках, один з яких залишається в справах приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С., а інший викладений на спеціальному бланку нотаріальних документів,-для неї заповідача. В заповіті зазначено заповідачем, що заповіт прочитаний нею вголос та власноручно підписаний.

Цей заповіт 12 листопада 2014 року посвідчений Леденьовим І.С., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області. Заповіт записаний ним, нотаріусом, зі слів ОСОБА_7 Заповіт до підписання прочитаний нею у його присутності о 19 годині 00 хвилин. Особу її встановлено, дієздатність перевірено. У зв`язку з похилим віком ОСОБА_7 заповіт складено і посвідчено удома за адресою: АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач ОСОБА_4 зазначала, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт не підписаний ОСОБА_7 та не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання його недійсним. При ознайомленні із заповітом нею було зауважено, що напис і підпис на заповіті не є підписом спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті. Напис та підпис ОСОБА_7 на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису та почерку спадкодавця, що підтверджується іншими документами, які додаються до позовної заяви, а саме копії листів ОСОБА_7 , копії листа начальнику райвідділу Києво-Святошинського району Київської області. Позивач ОСОБА_4 вважала, що складення оспорюваного заповіту не відповідало внутрішній волі ОСОБА_7 , оскільки підпис на заповіті значно відрізняється від дійсного підпису спадкодавця, що свідчить про підробку підпису на заповіті.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_9 , яка доводиться двоюрідною сестрою ОСОБА_4 і ОСОБА_2 .. Свідок надала свідчення суду, що за батьком доглядала ОСОБА_4 і доглядала за своїми рідними. ОСОБА_2 не доглядала нікого та не витрачала на це свої власні кошти. Документи ОСОБА_7 пропали в 2014-2015 р.р. до складання заповіту на ОСОБА_4 ..

Свідок ОСОБА_10 , яка доводиться двоюрідною сестрою ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , надала свідчення суду, що ОСОБА_7 не могла скласти заповіт на ОСОБА_2 , бо вона до своєї матері погано відносилась і не доглядала її. ОСОБА_7 попросила свідка, щоб та знайшла ОСОБА_4 , щоб скласти на неї заповіт. Свідок знайшла ОСОБА_4 і вона склала на неї заповіт. В 2010 році ОСОБА_4 виставила ОСОБА_2 з будинку в АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 скаржилась, що ОСОБА_2 погрожувала матері і знущалась в 2014 році. ОСОБА_4 повернулась додому у вересні-жовтні 2014 року. І ОСОБА_7 склала заповіт на ОСОБА_4 .. Відносини матері ОСОБА_7 і дочки ОСОБА_2 були жахливими. Вона за матір`ю не дивилась і не доглядала її. ОСОБА_2 приїздила до матері дуже рідко, і щоб зіпсувати стосунки. Ночувати в матері ОСОБА_2 не залишалась. Свідок знає, що пропали документи у ОСОБА_7 , і що заповіт був лише складений один на ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні був допитаний приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С., який заперечував проти позову і в своїх запереченнях вказував, що 12 листопада 2014 року ним на прохання ОСОБА_7 було складено заповіт із її слів, за допомогою комп`ютерної техніки, та прочитано нею вголос і підписано нею власноручно, про що було зазначено перед її підписом. У зв`язку із похилим віком ОСОБА_7 даний заповіт був посвідчений удома за адресою заповідачки ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , про що було зазначено в заповіті. Нотаріус зазначав, що перед вчиненням нотаріальної дії, а саме посвідченням заповіту ним, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було дотримано всіх вимог законодавства щодо вчинення такої дії, а саме, насамперед було встановлено особу громадянки України ОСОБА_7 , що звернулась за посвідченням заповіту. Перевірено її дієздатність, в усній бесіді перевірено її вільне волевиявлення щодо вчинення цієї нотаріальної дії, а також роз`яснено наслідки вчинення такої нотаріальної дії. Як вказував нотаріус, він ніяким чином не міг перевірити про існування заповіту, який був оформлений на позивача раніше, оскільки це не входить до його повноважень щодо вчинення нотаріальних дій, які визначені законодавством України, а саме ст. ст. 5, 34 Закону України «Про нотаріат». Заперечуючи проти позову, нотаріус вказував, що при складанні і посвідченні заповіту ним, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. було дотримано всіх вимог законодавства щодо вчинення даної нотаріальної дії, а саме особу заповідачки ОСОБА_7 встановлено, дієздатність її було перевірено, заповідачка повністю усвідомлювала значення своїх дій, і що волевиявлення заповідачки щодо складання заповіту в повній мірі відповідало її внутрішній волі, про що свідчить її власноручно поставлений підпис.

В судовому засіданні 18 жовтня 2017 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_4 і направлено дану цивільну справу № 369/1913/17 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для виконання вимог ухвали суду від 17 липня 2017 року про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено питання: Чи виконаний підпис на оригіналі заповіту від 12 листопада 2014 року ОСОБА_7 чи іншою особою?

Згідно наданого суду Висновку експертів № 15077/15078/17-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 369/1913/17, складеного 27 листопада 2017 року експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вбачається, що підписи від імені ОСОБА_7 у графі «ПІДПИС:» в оригіналах двох примірників заповіту від 12.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьовим І.С., виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_7 у графі «ПІДПИС:» в оригіналах двох примірників заповіту від 12.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьовим І.С., виконані ОСОБА_7 .

За клопотаннями представника позивача ОСОБА_4 в судове засідання були викликані судові експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Куріпко К.П. і Красюк І.П., які підтвердили правильність і обгрунтованість складеного ними висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи по даній цивільній справі.

Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно вимог ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежності від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно вимог ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно вимог ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом тієї особи, а в разі її смерті-за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, і ці дані встановлюються такими засобами, а саме письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають

для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд, враховуючи вищевикладене, з"ясувавши дійсні обставини справи та давши оцінку зібраним в справі доказам в їх сукупності, показанням свідків, поясненням судових експертів і нотаріуса, дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_4 не доведено і не надано суду достатньо належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог про визнання заповіту недійсним. З тих підстав, на які посилається позивач в позовній заяві в обгрунтування заявлених позовних вимог, суд не вбачає підстав для визнання заповіту недійсним від 12 листопада 2014 року, і тому відмовляє у задоволенні вказаних вимог.

Враховуючи відсутність підстав для визнання заповіту ОСОБА_7 від 12 листопада 2014 року недійсним, підстави для зобов`язання приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. провести державну реєстрацію скасування заповіту шляхом внесення до Спадкового реєстру відповідних відомостей також відсутні, оскільки вказані вимоги мають похідний характер та їх задоволення залежить від задоволення основної вимоги про визнання заповіту недійсним, в задоволенні якої судом відмовлено.

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича про визнання заповіту недійсним і зобов`язання проведення державної реєстрації скасування заповіту слід відмовити.

Керуючись п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 203, 215, 225, 1233, 1234. 1235, 1247, 1248, 1257 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-81, 89, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича про визнання заповіту недійсним і зобов`язання проведення державної реєстрації скасування заповіту відмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьов Іван Сергійович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.