Справа № 715/2597/18
Провадження № 2/715/116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Ткач О.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в смт. Глибока в залі суду справу за позовною заявою ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 14876,10 грн., посилаючись на те, що 01.10.2018 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» та ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» було укладено договір факторингу №01110/1, відповідно до якого Клієнт уступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у звязку з чим гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей, стали дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору, а також до Фактора перейшли всі права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених Боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. 21.06.2018 року між ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем було укладено договір №-011 від 21.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вказаний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-gropshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Вищевказаний договір є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст.ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений у письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» свої зобовязання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надано відповідачу позику у розмірі, визначеному в договорі. Платіжним повідомленням підтверджується, що на картковий рахунок Відповідача було перераховано позику у розмірі 3000 гривень. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Строк надання послуг за цим договором розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору і становить не пізніше 23:00 годин 21.07.2018 року. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок сплати процентів встановлений даним Договором і становить 1091,1 грн. за 31 день, проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Таким чином, загальна сума позики, враховуючи проценти за користування цією позикою, яка підлягає сплаті Позичальиком, у період згідно з вищезазначеним договором складає 4091,1 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.10.2018 року становить 14876,1 грн. і складається із заборгованості за кредитом 3000 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 5411,1 грн., заборгованості за пенею 6465 грн. Зважаючи на вищевикладене, просить суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія Преміум актив» заборгованість за договором №-011876 від 21.06.2018 року про надання позики в сумі 14786,10 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявився, однак надав суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у відсутності їх представника.

Представник вiдповiдача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що договір, укладений між позивачем та відповідачем, є нікчемним у звязку з недодержанням письмової форми договору. Крім того, пояснив, що його довіритель дійсно отримав ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» грошові кошти в сумі 3000 грн. шляхом використання власного мобільного телефона, проте між сторонами не виникли кредитно-грошові відносини у звязку з недотриманням письмової форми договору, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, згідно договору №-011876 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, від 21.06.2018 року ТзОВ «Фінансова компанія є гроші » надало ОСОБА_2 позику в розмірі 3000 грн., сума процентів за користування позикою складає 1091,1 грн. за 31 день, проценти за користування позикою становлять 2% за кожний день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Дата надання позики - 21.06.2018 року. Дата повернення позики не пізніше 23:00 годин 21.07.2018 року включно.

Факт перерахування кредитних коштів відповідачу ОСОБА_2 підтверджується платіжним дорученням №2973 від 21 червня 2018 року.

Згідно розрахунку заборгованості, поданого позивачем, борг відповідача за договором №-011876 від 21.06.2018 року станом на 01.10.2018 року складає 14876,10 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за кредитом, 5411,1 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 6464 грн. заборгованість за пенею.

Згідно договору про надання фінансових послуг факторингу №0110/1 від 01.10.2018 року ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» з однієї сторони та ТзОВ «Фінансова компанія є гроші» уклали даний договір, в силу якого Фактор займає місце Клієнта в зобовязаннях, що виникли із вищезазначеного Договору відносно усіх прав Клієнта, у тому числі права одержання від божника суми основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Частина 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вказує на те, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

Відповідно до ст. 12 цього ж Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.12 ч.1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як вбачається з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем належними та допустимим доказами доведено факт укладання договору позики з відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому суд відхиляє пояснення представника відповідача щодо відсутності у ОСОБА_2 електронного цифрового підпису як підставу доведення ним обставин неукладення кредитного договору, оскільки підписання електронного договору можливе як з використанням ЕЦП, так і іншими способами, визначеними ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що є самостійними способами акцептування електронної угоди.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем належними, достатніми та допустимим доказами підтверджена заборгованість відповідача ОСОБА_2 станом на 01.10.2018 року, яка становить 14876,10 грн. та складається з наступного: 3000 грн. заборгованість за кредитом, 5411,1 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 6464 грн. заборгованість за пенею. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 суми сплаченого судового збору. Разом з тим, за змістом ст. 137 ЦПК України до витрат на професійну правничу допомогу можуть бути віднесені лише витрати, повязані з правничою допомогою виключно адвоката. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про надання правової допомоги ФОП ОСОБА_4 в якості адвоката та про наявність у останньої такого правового статусу.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 137, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП:НОМЕР_1, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Преміум актив», що знаходиться по вул. Мечникова, буд. 16, офіс 11, м. Київ, , заборгованість за кредитним договором №-011876 від 21.06.2018 року в розмірі 14876 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) гривень 10 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Повний текст рішення виготовлено 1 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя