ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/17388/15-ц

Провадження № 22-ц/818/1066/19

01 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»;

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 50004292 від 07.05.2012 року, -

встановив:

У жовтні 2015 року представник ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитом у розмірі 836 386,60 грн., заборгованість за додатковим кредитом у розмірі 229 336,77 грн., збитки у розмірі 70 840,00 грн., штраф у розмірі 69 224,40 грн., пеню у розмірі 35 578,42 грн., 3% річних у розмірі 62 914,74 грн. та інфляційні втрати у розмірі 45 057,86 грн., що разом становить - 1 349 338,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.05.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 50004292, разом із Загальними умовами кредитування та Графіком погашення кредиту, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 346 122,00 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 43 050,00 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,9%, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 2 998 куб. см, рік випуску 2012.

Позивач також зазначав, що 11.05.2012 року між ним та відповідачем був укладений договір застави транспортного засобу, за яким для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем було передано у заставу позивачу транспортний засіб - автомобіль марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 2 998 куб. см, рік випуску 2012.

Також, між позивачем та відповідачем 04.06.2013 року було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої позивач надав відповідачеві додатковий кредит у сумі 96 585,03 грн., що є еквівалентом 11 833,50 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, а відповідач зобов'язався належним чином використовувати і повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору.

Також, між позивачем та відповідачем 01.04.2014 року було укладено Додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сторони домовилися змінити строк кредиту, викладений в розділі «Основні умови Кредиту». Таким чином, сторони пролонгували дію Кредитного договору № 50004292 від 07.05.2012 року на 84 місяці та уклали новий Графік погашення кредиту.Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору відповідачем, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» вказану заборгованість.

В судове засідання сторони не з'явились.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2018 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за щомісячними платежами з повернення кредиту за травень 2015 р. в розмірі 17 715,43 грн.; суму тіла кредиту, яка підлягає поверненню, в розмірі 636 875,16 грн.; проценти за користування кредитом в розмірі 181 796,01 грн.; заборгованість за додатковим кредитом у розмірі 229 336,77 грн., штраф у розмірі 69 224,40 грн., пеню у розмірі 35 578,42 грн., 3% річних у розмірі 62 914,74 грн. та інфляційні втрати у розмірі 45 057,86 грн., що разом становить - 1 278 498,79 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що пред'явивши позов про дострокове повернення кредиту та процентів, позивач змінив умови основного зобов'язання відносно строку дії договору, періодичних платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Судом не досліджено умови кредитного договору щодо надання грошових коштів в гривні та зазначення його еквіваленту у іноземній валюті, строків погашення тощо. Крім того, стягуючи одночасно пеню і штрафи за договором, суд допустив подвійне стягнення неустойки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив ті самі обставини, на які посилався при поданні позову. Наголошував, що апелянтом не було сплачено платежі в повернення Додаткового кредиту та сплати процентів за його користування за період з червня 2015 року по квітень 2018 року, також апелянтом не надано доказів щодо сплати ним грошових коштів на виконання умов кредитного договору. Крім того, пеня та штраф були нараховані за різні порушення відмінних положень договору.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що 07 травня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №50004292, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 346122 грн. - еквівалент суми кредиту в іноземній валюті становить 43050 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,90 % на рік, які відповідно до статті 2.3. загальних умов є змінними, строком на 60 місяців, для купівлі автомобіля марки VW, модель Touareg NF, НОМЕР_1, 2012 р. в.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору, в цей же день між сторонами укладений договір застави вищеназваного транспортного засобу.

04.06.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої товариство надало відповідачу додатковий кредит у сумі 96585,03 грн., що є еквівалентом 11833,50 доларів США на дату укладення договору зі змінною процентною ставкою строком на 60 місяців для оплати страхових платежів за договором страхування.

Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. загальних умов кредитування. До 10 числа кожного місяця ТОВ «Порше Мобіліті» надсилає відповідачу відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту (пункт 1.4.3. загальних умов).

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Порше Мобіліті» посилався на те, що позивачем, відповідно до пункту 1.4.3. загальних умов, виставлено відповідачу відповідні рахунки на оплату чергових (щомісячних) платежів за травень 2015 року на суму 17715,43 грн., які залишилися несплаченими.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

19 травня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» надіслало ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту, яку відповідач отримав 11 червня 2015 року.

Заборгованість, яку просить стягнути з відповідача, становить 1278498,79 грн., яка складається з заборгованості за щомісячними платежами по кредиту, суми тіла основного кредиту, процентів за користування кредитом, заборгованості зі сплати додаткового кредиту, з урахуванням 3 % річних, інфляційних втрат, пені у розмірі 10 % від суми заборгованості за кожен день прострочення, штрафу у розмірі 20 % від суми кредиту, збитків та витрат, пов'язаних із захистом свого порушеного права.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності вираження платежів як в національній валюті - гривні, так і в доларах США судовою колегією не приймаються.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, проте не містять заборони щодо визначення грошового еквівалента зобов'язань в іноземній валюті.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина перша статті 632 ЦК України).

При розрахунку заборгованості позивачем визначено стягнення пені та штрафів за порушення умов договору, проте кожна з цих санкцій передбачена за окреме порушення забов»язання та не може вважатися подвійним стягненням неустойки.

Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги товариства, стягуючи проценти за користування кредитом та пеню, суд першої інстанції не звернув уваги на таке.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, надіславши відповідачу у травні 2015 року вимогу про дострокове погашення кредиту ТОВ «Порше Мобіліті» скористався передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України правом та змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав стягувати проценти та неустойку, нараховані після звернення з вимогою про дострокове погашення кредиту (травень 2015 року).

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за щомісячними платежами з повернення кредиту за травень 2015 року в розмірі 17 715,43 грн.; сума тіла кредиту, яка підлягає поверненню, в розмірі 636 875,16 грн.; заборгованість за додатковим кредитом у розмірі 229 336,77 грн., штраф у розмірі 69 224,40 грн., 3% річних у розмірі 62 914,74 грн. та інфляційні втрати у розмірі 45 057,86 грн., що разом становить - 1061124,36 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2018 року- в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Порше Мобіліті» ( місцезнаходження: м. Київ, просп. Павла Тичини 1В, офіс «В», ідентифікаційний код 36422974 ) заборгованість за щомісячними платежами з повернення кредиту за травень 2015 року в розмірі 17 715,43 грн.; сума тіла кредиту, яка підлягає поверненню, в розмірі 636 875,16 грн.; заборгованість за додатковим кредитом у розмірі 229 336,77 грн., штраф у розмірі 69 224,40 грн., 3% річних у розмірі 62 914,74 грн. та інфляційні втрати у розмірі 45 057,86 грн., що разом становить - 1061124,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Порше Мобіліті» ( місцезнаходження: м. Київ, просп. Павла Тичини 1В, офіс «В», ідентифікаційний код 36422974 ) судовий збір на подання позовної заяви в сумі 15916,80 грн.

Стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» ( місцезнаходження: м. Київ, просп. Павла Тичини 1В, офіс «В», ідентифікаційний код 36422974 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6144,46 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко