РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"26" березня 2019 р. 145/2110/18

2/145/190/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що йому на праві власності належить будинок, розташований в АДРЕСА_1. За даною адресою зареєстровані він та його онука ОСОБА_2.

Фактично в будинку проживає тільки він.

Відповідач в даному житлі не проживає з дня реєстрації. Відповідач зареєструвала місце свого проживання за адресою його будинку за його згодою на прохання його сина. Онука проживає та навчається в Російській Федерації.

З онукою спілкується в телефонному режимі. В останній телефонній розмові він просив її скасувати свою реєстрацію за адресою його будинку. Однак ОСОБА_2 приїздити в Україну найближчим часом не збирається, а прислати нотаріально посвідчену заяву на адресу Гніванської міської ради з вимогою скасувати реєстрацію місця свого проживання, відмовляється.

На даний час він хоче оформити субсидію на оплату комунальних послуг, але реєстрація відповідача за адресою розташування його будинку, перешкоджає йому в цьому. Так він позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності.

Відповідач втратила право на проживання в належному йому будинку, оскільки ОСОБА_2 з 2015 року в його будинку не проживає і жодного дня не проживала.

Просить усунути перешкоди в користуванні належним йому житлом шляхом визнання ОСОБА_2, 1998 р.н., такою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання двічі (06.02.2019 та 26.03.2019 р.) не з'явилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.406 ЦК України право на користування чужим майні припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що позивач - власник житлового будинку АДРЕСА_1, що стверджується Свідоцтвом НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння від 01.04.2003 р. (а.с.7).

У вказаному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 та його онука ОСОБА_2, 24.07.1998 р., що стверджується довідкою про склад сім'ї №5609 від 17.10.2018 (а.с.3), домовою книжкою (а.с.5-6).

В будинку позивача ОСОБА_2 не проживала з дня реєстрації, фактично проживає зі своєю сім'єю за межами України, у Російській Федерації, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 09.11.2018 р. (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності. Відповідачка ОСОБА_2 втратила право на проживання в належному позивачу житлі, оскільки з 2015 року не проживала і не користувалася належним йому житлом.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 244, 258- 259- 263-265, 273, 280 ЦПК України, ст.ст.16, 383, 391, 406 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Тиврівського районного суду відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строку, встановленому ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення, або апеляційна скарга, якщо рішення залишене в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 29.03.2019 року.

Суддя Ратушняк І. О.