Справа №521/4530/17
Провадження №2/521/519/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Бєрової А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Представник відповідача надав до канцелярії суду клопотання в якому просить суд закрити провадження по цивільній справі за правилами п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору відносно відповідача щодо стягнення заборгованості по цій справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що права та законні інтереси Позивача, на момент звернення до суду із позовними вимогами, так і на даний час, не порушені, невизнані чи оспорюванні Відповідачем. Більш того, обставинами, що зумовили неможливість виконання зобов`язань Відповідачем за розпискою є прострочення кредитора (Позивача) в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України. Тобто, ні за розпискою від 16.01.2015, ні за будь - яким іншим документом, Відповідачем не було здійснено жодних дій/бездіяльності, які б привели до порушення прав та/або законних інтересів Позивача, які мав би захищати суд. Отже, в діях Відповідача відсутня вина стосовно виконання умов позики. Між Відповідачем (позичальником/боржником) та Позивачем (позикодавцем/кредитором) не виникав спір щодо виконання зобов`язань з отриманої 16.01.2015 року позики. Тому, у Позивача відсутні підстави для пред`явлення позову до Відповідача стосовно стягнення заборгованості. Згідно ч.З ст.1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.4 ст.612 Цивільного кодексу України, прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Як зазначено в ч.І ст.613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Згідно ч.2 ст.613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Вищевикладені положення Цивільного кодексу України мають пряме відношення до обставин цієї справи, оскільки ні розписка від 16.01.2015, ні навіть договір позики 16.01.2015 (який за твердженням Позивача нібито був укладений з Відповідачем), не містять посилання на реквізити банківського рахунку, на який, згідно ч.З ст.1049 Цивільного кодексу України, має бути повернута позика. До того ж, Позивачем та Відповідачем не був визначений інший порядок повернення позики, отриманої 16.01.2015. Відсутній жодний документ, з якого б вбачалося, що Позивач та Відповідач погодили інший порядок повернення позики ніж той, що передбачений частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України. Таким чином, саме з вини Позичальника Відповідач не мав та досі не має змоги належним чином виконати зобов`язання з повернення позики отриманої 16.01.2015, оскільки сторонами не були погоджені всі істотні умови договору позики, а саме порядку повернення позики. А за відсутністю порядку повернення позики, який був би погоджений сторонами правочину (у тому числі щодо реквізитів банківського рахунку Позивача), будь-яке повернення Відповідачем позики не буде вважатися належним виконанням зобов`язань в розумінні ч.З ст.1049 Цивільного кодексу України.

Факту пред`явлення кредитором позову до боржника, повинен передувати факт порушення, оспорювання чи невизнання боржником прав та законних інтересів кредитора, а не прострочення кредитора, який самостійно створив умови для неможливості належного виконання Відповідачем зобов`язань з повернення позики.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з документами, що знаходяться в матеріалах справи, з клопотанням представника відповідача, вважає що клопотання необґрунтоване та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Підстави закриття провадження по справі встановлені правилами ст. 255 ЦПК України, зокрема якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної рішення суду або ухвала суду про закриття провадження по справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4,5 частини 1 ст.186 ЦПК України; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Суд критично оцінює правову позицію сторони відповідача щодо закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки ні відповідачем ні його представником не оспорювало ся факту підписання договору позики, отримання грошових коштів відповідачем від позивача за розпискою від 16.01.2015 року, часткове повернення боргу.

Обставини викладені представником позивача у клопотанні про закриття провадження по справі, підлягають оцінці судом при прийняті рішення по суті справи.

Враховуючи вказані вимоги законодавства, обґрунтування клопотання про закриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення даного клопотання. Судом не встановлено підстав, передбачених ст.255 ЦПК України, для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

01.04.19