Ухвала

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 362/1236/15-ц

провадження № 61-3746 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 03 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 03 серпня 2018 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 11 травня 2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 03 травня 2018 року було визнано неподаною та повернуто з підстав, встановлених частиною третьою статті 185 та частиною другою статті

393 ЦПК України, оскільки ухвалу про залишення касаційної скарги без руху виконано не в повному обсязі (касаційне проваження № 61-37198 ск 18).

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 30 січня 2019 року повторну касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 11 травня 2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 03 травня 2018 року було визнано неподаною та повернуто з підстав, встановлених частиною третьою статті 185 та частиною другою статті

393 ЦПК України, оскільки ухвалу про залишення касаційної скарги без руху виконано не в повному обсязі (касаційне проваження № 61-37198 ск 18).

У лютому 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня

2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 03 травня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 14 лютого 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2019 року визнано наведені

ПАТ КБ «ПриватБанк»підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків касаційної скарги, а саме запропоновано навести інші підстави для поновлення строку, що передбачено частиною третьою статті 393 ЦПК України та усунення інших її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У березні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла заява

АТ «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначаючи, що банк добросовісно виконував свої процесуальні права та обов'язки, а повернення попередніх касаційних скарг і пропуск строку на касаційне оскарження відбулося з технічних причин.

Однак такі підстави для поновлення строку не можна визнати поважними, оскільки твердження банку щодо виконання своїх процесуальних прав та обов'язків, повернення попередніх касаційних скарг та пропуск строку на касаційне оскарження відбулося з технічних причин є безпідставними, так як ПАТ «ПриватБанк» отримувало копії зазначених ухвал суду касаційної інстанції та направляло заяви про усунення недоліків, але не повністю виконувало вимоги ухвал суду касаційної інстанції про залишення касаційних скарг без руху. При цьому, подаючи втретє касаційну скаргу у ПАТ «ПриватБанк» не перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення попередніх касаційних скарг.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша стаття 44 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й

у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Таким чином, оскільки касаційна скарга АТ «ПриватБанк»подана з пропуском строку на касаційне оскарження, наведені ним підстави для поновлення пропущеного строку визнані неповажними, інші наведені підстави є необґрунтованими, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Керуючись пунктом 4 частиною другою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня

2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 03 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник