Провадження 2/127/2817/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Константинова А.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

09.07.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати.
06.02.2019 року позивачі подали уточнену позовну заяву із новим розрахунком боргу (а.с. 141-143).
Свою позицію обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 працював у в/ч НОМЕР_1 з 17.04.2014 року на посаді авіаційного техніка з планера та двигунів регламенту та ремонту літаків і вертольотів, ОСОБА_2 працював з 03.11.2015 року на посаді інженера з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки, ОСОБА_3 з 01.04.2014 року на посаді авіаційного техніка з планера та двигунів групи регламенту та ремонту літаків і вертольотів техніко-експлуатаційної частини авіаційної техніки. Відповідно до п. 4.5 колективного договору, укладеного між командуванням військової частини НОМЕР_1 та профспілковим комітетом Ю-08 на 2011 рік (зі змінами та доповненнями на 2012-2015 роки) та колективного договору на 2016-2018 роки, командування зобов`язувалось виплачувати працівникам частини надбавки у розмірі до 50 % посадового окладу в межах фонду оплати праці за складність та напруженість. Проте, відповідач відмовляється виплачувати надбавку мотивуючи відсутністю коштів. Так, за період з 17.04.2014 року до 30.09.2018 року відповідач не виплатив позивачу ОСОБА_4 надбавку за складність та напруженість в розмірі 50 % посадового окладу, в загальній сумі 38 707,47 грн. (з урахуванням виплаченої надбавки в грудні 2015 року в сумі 302,80 грн.). За період з 17.04.2014 року до 05.02.2018 року відповідач не виплатив позивачу ОСОБА_3 надбавку за складність та напруженість в розмірі 50 % посадового окладу, в загальній сумі 36 950,35 грн. За період з 03.11.2015 року до 31.11.2018 року відповідач не виплатив позивачу ОСОБА_5 надбавку за складність та напруженість в розмірі 50 % посадового окладу, в загальній сумі 36 224,52 грн. (з урахуванням виплаченої надбавки у вересні 2018 року в сумі1495 грн., жовтні 2018 року в сумі 328,41 грн., листопаді 2018 року в сумі 394,09 грн.).
Враховуючи те, що дана надбавка була обов`язковою виплатою, входила до структури заробітної плати позивачів, проте безпідставно їм не виплачувалась, позивачі просили стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 надбавку в сумі 38 707,47 грн., на користь ОСОБА_2 надбавку в сумі 36 224,52 грн., на користь ОСОБА_3 надбавку в сумі 36 950,35 грн. (а.с. 141-143).
В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги і пояснив, що колективними договорами встановлений обов`язок командування виплачувати надбавку за складність і напруженість в розмірі 50 % посадового окладу, без подання додаткових рапортів або заяв на виплату, а посилання на те, що у військової частини відсутні кошти для такої виплати, є безпідставними.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтримали позов і додатково повідомили, що вони сумлінно виконували свої посадові обов`язки в складних умовах, переважно на вулиці, підтримували техніку в бойовій готовності, тому робота повинна бути достойно оплачена. Зазначили, що питання виплати надбавок неодноразово піднімались, але командування військової частини обґрунтовувало невиплату або відсутністю коштів або відсутністю рапортів керівників структурних підрозділів на виплати надбавок.
Відповідач подав відзив на позов (а.с. 50-52) і обґрунтовував заперечення тим, що відповідно до наказу Міністра оборони України № 28 від 24.01.2006 року надбавка за складність і напруженість не є обов`язковою виплатою, тому може бути виплачена в розмірі до 50% посадового окладу на підставі рапорту керівника структурного підрозділу і за рахунок економії коштів фонду оплати праці. Оскільки рапортів начальника підрозділу відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не було і фонд оплати праці не забезпечував виплат, які мають заохочувальний та стимулюючий характер, надбавка за складність і напруженість виплачувалась лише деяким працівникам з ненормованим робочим днем за відповідними поданнями.
В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 позов не визнали, підтримали письмові заперечення і додатково суду пояснили, що позивачі отримували обов`язкову надбавку в розмірі 50 % окладу за бойову готовність. Виплата надбавки за складність та напруженість проводиться за умов наявності економії фонду заробітної плати, не є основною виплатою і не входить до структури заробітної плати. Її призначення і визначення конкретного розміру є правом, а не обов`язком командування, і проводиться за наявності відповідних рапортів. Така надбавка на підставі рапортів і в зв`язку із збільшенням фінансування була виплачена ОСОБА_4 в грудні 2015 року і ОСОБА_2 у вересні, жовтні, листопаді 2018 року. З кожним позивачем щороку укладався строковий трудовий договір, вони погоджувались з умовами праці, тому вважають, що їх вимоги є безпідставними.
Судом проведені наступні процесуальні дії у справі.
16.07.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області (суддя Жмудь О.О.) прийнято позовну заяву і відкрито провадження у справі (а.с. 38-19).
19.10.2018 року на підставі повторного автоматизованого розподілу справи справа була передана судді Вохміновій О.С. і 24.10.2018 року прийнята до розгляду в загальному провадженні (а.с. 75).
07.02.2019 року закрите підготовче провадження у справі. Прийнята заява позивачів про збільшення позовних вимог і справа призначена до розгляду по суті (а.с. 150).
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Правовідносини виникли між сторонами з приводу трудових прав, тому при вирішенні спору суд застосовує норми КзПП України, Закону України «Про оплату праці».
Судом встановлено, що відповідно до наказу № 81 командира військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2014 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу авіаційним техніком з планера та двигунів групи регламенту та ремонту літаків і вертольотів технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 17.04.2014 року. Встановлений посадовий оклад в сумі 1218 грн. на місяць та надбавка до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50% (а.с. 5).
31.01.2018 року з ОСОБА_1 був укладений строковий трудовий договір на один рік (а.с. 119-121).
Відповідно до наказу № 275 від 03.11.2015 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 прийнятий на роботу інженером з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 03.11.2015 року. Встановлений посадовий оклад в сумі 1660 грн. на місяць та надбавка до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50% (а.с. 6).
31.01.2018 року з ОСОБА_2 був укладений строковий трудовий договір на один рік (а.с. 122-124).
Відповідно до наказу № 65 від 01.04.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 прийнятий на роботу авіаційним техніком з планера та двигунів групи регламенту та ремонту літаків і вертольотів технічно-експлуатаційної частини авіаційної техніки з 01.04.2014 року. Встановлений посадовий оклад в сумі 1218 грн. на місяць та надбавка до посадового окладу за бойову готовність в розмірі 50% (а.с. 7).
31.01.2017 року з ОСОБА_3 був укладений строковий трудовий договір на один рік (а.с. 116-118).
22.12.2017 року були затверджені функціональні обов`язки авіаційного техніка з планеру та двигунів та інженера з технічного обслуговування, ремонту та діагностики авіаційної техніки (а.с. 125-128).
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що за характером їх робота була складною і напруженою, відповідно до п. 4.5 колективних договорів командування зобов`язувалось виплачувати таку надбавку в розмірі до 50% посадового окладу і ці положення були обов`язковими як для працівників, так і для роботодавця, проте відповідач безпідставно не виконував свій обов`язок.
Суд вважає таке твердження позивачів необґрунтованим виходячи з наступного.
Відповідно до ст.. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Додаткові складові (премії, надбавки тощо) не є гарантованими і мають індивідуальний характер.
Згідно п. 4 наказу Міністра оборони України № 28 від 24.01.2006 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України командири військових частин у межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах, мають право установлювати надбавки працівникам у розмірі до 50% відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки):
-за високі досягнення у праці;
-за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання);
-за складність, напруженість у роботі.
Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50% посадового окладу. Таке обмеження не поширюється на працівників національних закладів (установ).
Відповідно п. 4.5 колективних договорів між командуванням військової частини НОМЕР_1 та профспілковим комітетом Ю-08 на 2011 рік, а також на 2016-2018 роки, які в силу ст.. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства, командування зобов`язалось виплачувати працівникам частини надбавки у розмірі до 50% посадового окладу в межах затвердженого фонду оплати праці:
-за високі досягнення у праці;
-за виконання особливо важливої роботи (на термін її виконання);
-за складність, напруженість у роботі.
Згідно довідки про структуру заробітної плати ОСОБА_1 за період з квітня 2014 року до вересня 2018 року його заробітна плата складалась з посадового окладу, надбавки за вислугу років, за бойову готовність, індексації тощо. Виплата матеріальної допомоги, премій та надбавки за складність та напруженість (лише в грудні 2015 року) мали несистематичний характер (а.с. 109). В судовому засіданні встановлено, що наказ командира від 21.12.2015 року про виплату надбавки ОСОБА_1 був виданий на підставі відповідного рапорту начальника ТЕЧ авіаційної техніки від 18.12.2015 року (а.с. 129, 130).
Згідно довідки про структуру заробітної плати ОСОБА_2 за період з листопада 2015 року до листопада 2018 року його заробітна плата складалась з посадового окладу, надбавки за вислугу років, за бойову готовність, індексації тощо. Виплата матеріальної допомоги, премій та надбавки за складність та напруженість (лише у вересні, жовтні, листопаді 2018 року) мали несистематичний характер (а.с. 108). В судовому засіданні встановлено, що надбавка виплачувалась на підставі рапортів начальника ТЕЧ і в межах економії фонду оплати праці.
Згідно довідки про структуру заробітної плати ОСОБА_3 за період з квітня 2014 року до лютого 2018 року його заробітна плата складалась з посадового окладу, надбавки за вислугу років, за бойову готовність, індексації тощо. Виплата матеріальної допомоги та премій мали несистематичний характер. Надбавка за складність та напруженість жодного разу за цей період не виплачувалась (а.с. 111).
На підставі наведених норм та відповідно до встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що надбавка за складність та напруженість у роботі не була обов`язковою, і залежала від рішення командира військової частини, прийнятого в межах затвердженого фонду оплати праці та за сукупності визначених умов, фактів та обсягів роботи.
Для встановлення надбавки за складність та напруженість в конкретному розмірі необхідними умовами є наявність самого факту складності і напруженості виконуваної роботи згідно посадових обов`язків працівника та відповідного фонду заробітної плати бюджетної установи, який дозволяє встановлювати таку надбавку.
Позивачі не надали належних і допустимих доказів того, що виконувана ними робота становила складність і напруженість. Такі обставини не відображені в строкових трудових договорах, укладених із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і у функціональних обов`язках, затверджених начальником ТЕЧ 22.12.2017 року (а.с. 125-128).
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що вони весь час сумлінно виконували посадові обов`язки, в тому числі поза межами робочого часу, на вулиці, при несприятливих погодних умовах, їх робота з підтримання бойової техніки у належному стані була надзвичайно відповідальною і складною, дисциплінарних стягнень вони не мали, тому просили стягнути з відповідача надбавку в розмірі 50% посадових окладів.
Слід зазначити, що в судовому засіданні не оцінюються критерії роботи працівників, за якими командир військової частини наділений правом встановлювати надбавки, така надбавка як за складність і напруженість у роботі не була нарахована ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 під час виконання ними посадових обов`язків, тому в силу ст. 19 Конституції України суд не може зобов`язати відповідача виплатити надбавку, а також немає підстав для її стягнення в примусовому порядку.
Також суду не доведено, що у зазначені позивачами періоди фонд оплати праці військової частини дозволяв встановлювати позивачам надбавку.
Надбавка за складність та напруженість встановлюється на чітко визначений термін, тобто на період виконання такої роботи, з метою стимулювання працівника, і її конкретний розмір залежить від рішення командира військової частини і не може перевищувати 50% посадового окладу.
Тому безпідставним є розрахунок позивачів і визначення надбавки в розмірі саме 50%.
Судом встановлено, що за наявності необхідних умов така надбавка була встановлена і одноразово виплачена ОСОБА_1 в 2015 році та тричі ОСОБА_2 в 2018 році.
Таким чином, оскільки відповідач діяв в межах наданих повноважень, суд дійшов висновку, що права позивачів не були порушені, тому позов задоволенню не підлягає.
При ухваленні рішення суд також приймає до уваги роз`яснення Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, викладені в п. 8, відповідно до яких при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат
необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено
умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються
зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких
виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і
за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у
проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли
вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи
фінансування.
Враховуючи те, що при зверненні до суду з позовом позивачі були звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», проте в задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід залишити за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 2, 21 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 3, 94, 232, 233 КЗпП України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 258-259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :
в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заробітної плати відмовити.
Судовий збір залишити за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).
Повне судове рішення складене 01.04.2019 року.

Суддя: