Справа № 446/356/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.

за участі:

секретаря судового засідання Михайлишин О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янка-Бузька Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, зміну черговості на спадкування, визнання права власності на частину майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, який в подальшому уточнила та просить суд винести рішення, яким встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 з лютого 2009 року по вересень 2016 року; визнати її спадкоємцем четвертої черги та надати їй право на спадкування разом з спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її громадянський чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті залишилося спадкове майно - будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . Це майно ОСОБА_5 успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем померлого першої черги, як його син. Вона претендує на встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 та визнання її спадкоємцем четвертої черги, зміну черговості права на спадкування і визнання права власності на частину майна, оскільки з ОСОБА_5 вони познайомились на початку 2004 року, та з серпня 2004 року почали проживати разом в орендованій квартирі, пізніше періодично проживали в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 . Після смерті матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони стали проживати з ним разом в с. Полонична Кам`янка - Бузького району Львівської області в будинку, який він успадкував після своєї матері. Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили разом дозвілля, вирішували питання життєдіяльності, оздоровлення та інше. Так, вони за спільні кошти привели будинок та господарство в с.Полонична до ладу: зробили капітальний ремонт - встановили новий ганок, нові вхідні двері, провели воду, виклали бруківку на подвір`ї, відремонтували огорожу, насадили садові дерева. На той час ОСОБА_5 перебував на пенсії, а вона ще працювала у пенсійному фонді та одержувала більше коштів. У 2009 році ОСОБА_5 захворів та в 2010 році переніс операцію. У нього було онкологічне захворювання і протягом шести років до часу смерті вони боролись за його життя. Вона особисто доклала багато зусиль та коштів по догляду на ним. Постійно супроводжувала ОСОБА_5 в лікарні, на консультації, в амбулаторії для здачі аналізів, забезпечувала ліками, в тому числі з-за кордону; особисто робила масажі, ставила клізми, забезпечувала належним харчуванням. Відповідач ОСОБА_3 не приймав участі в лікуванні свого батька. Враховуючи наведене, вона претендує на право на спадкування після смерті ОСОБА_5 разом з відповідачем ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги з вищенаведених підстав та просять їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Зазначили, що факт наявності належним чином посвідченого заповіту ОСОБА_5 не відображено позовній заяві. Відповідно до заповіту належний ОСОБА_5 на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 до нього АДРЕСА_3 та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (що і об`єктом позовних вимог) заповідається ОСОБА_3 . Позивач у позовній заяві просить надати їй право спадкування за законом, хоча з цим погодитися не можна, оскільки спадкодавцем було складено заповіт, тобто має місце спадкування за заповітом. Крім цього, позивачем не зазначено, що з моменту істотного погіршення стану здоров`я, а саме з липня 2016 року ОСОБА_5 проживав з сином ОСОБА_3 , відповідачем по справі. До того ж ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у квартирі своєї колишньої дружини. Твердження позивача про спільне проживання з ОСОБА_5 з лютого 2009 року по вересень 2016 року спростовуються рядом правовстановлюючих удокументів: свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 ; копією паспорта ОСОБА_5 ; копією паспорта ОСОБА_7 ; свідоцтвом про право власності на квартиру, з яких вбачається, що до 06 квітня 2015 року батьки відповідача перебували в шлюбі, а до часу смерті ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить їм на праві спільної часткової власності. Таким чином у даних правовідносинах встановлення факту проживання однією сім`єю не зумовлює юридичних наслідків, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 у зазначений період перебував у шлюбі з ОСОБА_7 до 06.04.2015 року та створення сім"ї з ОСОБА_1 суперечить моральним засадам суспільства, тому позивач не може набувати право на спадщину, як спадкоємець четвертої черги за законом. Із правовідносин, які склалися у даній справі та розглядаються судом, вбачається, що місцем відкриття спадщини, тобто останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5 є АДРЕСА_4 , що беззаперечно підтверджується копією його паспорта, що міститься в матеріалах справи; також встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є можливим лише за відсутності відмітки у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи.

У позивача ОСОБА_1 є власне місце проживання на АДРЕСА_5 , що не дає підстав вважати її такою, що проживала однією сім`єю з померлим. Покійний ОСОБА_5 був дуже активною людиною, вів здоровий спосіб життя і майже до останніх днів життя міг себе обслуговувати сам, заповіт він також пішов до нотаріуса оформляти сам і це була його остання воля. Просять у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що вона була двоюрідною сестрою покійного ОСОБА_5 . Брат почав проживати в селі Полонична після смерті матері, з ним проживала позивачка. Вона допомогала по господарству, садила город, робила ремонт, готувала харчування, оскільки покійному було необхідне добра їжа, хоча лежачим хворим він не був. Відповідач приїжджав рідко.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що догляд за покійним ОСОБА_5 здійснювала вона з чоловіком, ОСОБА_3 та його сестрою. Останній місяць перед смертю ОСОБА_5 потребував догляду, поховання також здійснила їх сім`я. Кошти на лікування давав і її батько, також відповідач щомісяця, щокварталу давав батькові якісь кошти. Вона кілька раз бачила позивачку, яка приходила провідувати хворого. На всіх сімейних святах ОСОБА_5 був з дружиною, майже завжди жив на АДРЕСА_6 Львові, а в с.Полонична їздив по потребі.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що догляд за покійним ОСОБА_5 здійснювала вона з братом, ОСОБА_10 З. Покійний хворів, однак не потребував сторонньої допомоги, не був лежачим. Вони допомагали батьку коштами. В с.Полонична він їздив до своєї матері. Позивачку бачила лише на похороні.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що вона буда знайома із ОСОБА_5 , вони разом були на Майдані у 2013 році. Зеник їй розповідав, що тяжко хворіє і йому допомагає ОСОБА_12 і якби не вона, він би вже не жив; вона була жінкою, яку він любив та з якою йому було добре. Він пересувався сам, але при необхідності звертався до лікарів.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що він був знайомий із ОСОБА_5 . Він був спортивним чоловіком, однак потім захворів. Зеник приходив до нього з позивачкою, він не питався ким вона йому приходиться. Замовляв у нього ліки в брата з Польші, бо там дешевші. Гроші приносили разом, давала гроші ОСОБА_12 Він не бачив позивачку в будні дні, бо вона працювала у пенсійному фонді, а приїжджала на вихідні.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що вона працює в магазині в с.Полонична. ОСОБА_5 проживав там останніх 10 років після смерті матері. Десь 5 років до смерті з ним проживала ОСОБА_15 постійно зустрічав її на велосипеді, коли вона приїжджала зі Львова, казав, що вона за ним доглядає, купує ліки, якби не вона, вже давно б помер. Разом вели господарство, провели воду, поклали бруківку.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що вона багато років товаришує з позивачкою. З 2004 року остання почала зустрічатись із ОСОБА_5 , а з 2010 року майже завжди жила з ним в с.Полонична. Вела з ним спільне господарство, робила ремонти, підчас хвороби готувала їжу, купувала ліки, ходила по лікарях. Сама свідок в село не приїжджала. З своєю дружиною ОСОБА_5 був одружений тільки на папері з метою одержання квартири.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що вона працювала в магазині в с.Полонична. ОСОБА_5 проживав там останніх 10 років після смерті матері. ОСОБА_12 проживала разом з ним, вели спільне господарство, робили ремонт в кухні, купували господарські товари. Коли він захворів, десь біля 3 років до смерті позивач постійно жила з ним, готувала йому соки, купувала ліки, давала кошти для сплати комунальних послуг.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що він є сільським головою с.Полонична з 2015 року. Покійний ОСОБА_5 проживав по сусідству з його мамою. Десь орієнтовно з 2010 року з ним постійно проживала ОСОБА_12 Вони вели спільне господарство, робили ремонти. Він часто бачив як вони - старша пара під руку ходили по селу, вважав їх чоловіком та дружиною. Йому було відомо, що ОСОБА_5 хворів і ОСОБА_12 постійно була біля нього.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 .

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

З положень ст.1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 27.08.2016 року посвідченого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Вороновський Зіновій Васильович на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 до нього АДРЕСА_1 та належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 0,5230 га, що розташована на території с.Полонична Полоничнівської сільської ради народних депутатів Кам`янка-Бузького району Львівської області та передана для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, заповів своєму синові - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 2,2482 га, що розташована на території Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Даний заповіт є чинним, у судовому порядку ніким не оспореним, що беззаперечно підтверджено сторонами в судовому засіданні.

Таким чином вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинковолодіння на АДРЕСА_1 є безпідставними, оскільки на згадане майно заповідачем ОСОБА_5 складено заповіт на користь сина ОСОБА_3 , який не скасовувався спадкодавцем та не визнаний судом недійсним. За таких обставин, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1223 ЦК України має місце спадкування за заповітом або визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 щодо встановлення юридичного факту, визнання спадкоємцем четвертої черги, зміни черговості на спадкування, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до п.21 Постанови ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було розірвано згідно рішення Франківського районного суду Львівської області лише 06.04.2015 року, тобто за 1 рік та 5 місяців до смерті спадкодавця, що таким чином спростовує пояснення позивачки та свідків щодо проживання позивача та ОСОБА_19 як чоловіка та дружини за 5 років до смерті останнього, оскільки такі відносини не породжують жодних прав та обов`язків.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що пред`явлені ОСОБА_1 позовні вимоги є безпідставні, не доведені та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, зміну черговості на спадкування, визнання права власності на частину майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2019 року.

Суддя І.А.Бакай