Номер провадження: 22-ц/813/617/19
Номер справи місцевого суду: 506/157/18
Головуючий у першій інстанції Криворучко П.В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Правда» про визнання договору недійсним, повернення майна та усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.04.2006р., є власником земельної ділянки, площею 4,24га (кадастровий номер НОМЕР_2), розташованої на території Малаївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області.

02.01.2007р., як зазначив позивач, між ним та гр.ОСОБА_3, як керівником СВК «Правда», була укладена усна домовленість про надання останньому у користування вказаної земельної ділянки, з умовою, що він у будь-який час зможе повернути її собі у власне користування.

Однак, у 2017 році, при спробі повернути собі земельну ділянку для власного обробітку, позивач дізнався про наявність укладеного між ним та СВК «Правда» письмового договору оренди належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, який, за його твердженням, він не підписував та не укладав, і що підпис у договорі поставлений іншою, невідомою йому, особою, що і спонукало його на звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Правда» про визнання договору недійсним, повернення майна та усунення перешкод у користуванні майном - відмовлено повністю.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 серпня 2018 року, ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Правда» про визнання договору недійсним, повернення майна та усунення перешкод у користуванні майном.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.04.2006р., виданого розпорядженням Красноокнянської райдержадмінстрації Одеської області від 24.03.2005р. №84А, позивач є власником земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,24га (кадастровий номер НОМЕР_2), розташованої на території Малаївської сільської ради Красноокнянського району Одеської області (а.с.7-10).

Відповідно до договору оренди землі №241 від 02.01.2007р., що зареєстрований у Красноокнянському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12.06.2007р. за №39, орендодавець, тобто позивач, надає, строком на 20 років, а орендар, тобто відповідач, в особі голови правління ОСОБА_3, приймає у строкове платне користування земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,24га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.04.2006р. ( а.с.17-20).

Актом приймання-передачі земельної ділянки, що є додатком до договору оренди землі №241 від 02.01.2007р., орендодавець, тобто позивач, передав орендарю, тобто відповідачеві, в особі голови правління ОСОБА_3, земельну ділянку, що знаходиться на території Малаївської сільської ради Красноокнянсаького району Одеської області, загальною площею 4.24га., для ведення товарного сіьськогосподарського виробництва, на умовах оренди, терміном на 20 років (а.с.21).

З проекту угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної частки (паю), датованого 31.10.2017р., та листів орендодавця, на адресу орендаря, видно, що сторони, протягом 2016-2017р.р. намагались прийти до спільної угоди, щодо дострокового припинення дії вказаного договору оренди, чи зміни умов існуючого договору оренди, однак із-за технічних причин (відсутності підписів на проекті угоди про дострокове розірвання договору оренди, чи неузгодження нових умов договору оренди) так і не змогли досягти обумовленої мети (а.с.11-16, 22-24, 39, 50, 61)

З відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України вбачається, що позивач, протягом 2007-2017р.р., щорічно отримував орендну плату від орендодавця, тобто відповідача (а.с. 40, 83).

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.208 ЦК України встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно з законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки твердження позивача, щодо непідписання ним договору оренди землі не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, зокрема те, що судом першої інстанції не перевірено та не перевірено правомірність проведення державної реєстрації оскаржуваного договору оренди землі; невідповідність висновку суду обставинам справи; неправильну оцінку судом доказів наданих у процесі розгляду справи; безпідставну відмову суду першої інстанції у призначенні почеркознавчої експертизи як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.03.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький