Справа № 191/5557/16-ц
Провадження № 2/191/99/17
У Х В А Л А

іменем України

14 січня 2019 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння ,-

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2019 року судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В. із канцелярії суду надійшла цивільна справа 191/5557/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння.

Дослідивши матеріали позовної заяви суддя вважає за необхідне взяти самовідвід у розгляді цієї справи у звязку з тим, що донька сторін по справі ОСОБА_4 є знайомою судді Бондаренко Г.В., з якою підтримуються подружні стосунки протягом тривалого часу .

Згідно з п.5) ч.1 Статті 36 ЦПК України суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу ( самовідводу) , якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Суд враховує наступні норми закону та практику ЄСПЛ.

Згідно рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків. Виходячи з основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатися за критеріями субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У відповідності з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких звязків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. В цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: ніхто не може бути суддею у власній справі. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо наявності довіри до суду та з метою запобігання подальшим сумнівам в обєктивності та неупередженості судді з боку сторін у цивільній справі, суддя вважає за необхідне взяти самовідвід у справі.

Керуючись ст.36 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Взяти самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння.

Справу №191/5557/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння, передати до канцелярії Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про передачу в провадження іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г. В. Бондаренко