ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

з участю секретаря Соловей Ж.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що 01 червня 2016 року ПАТ Банк «Траст» (надалі позивач) отримав від ОСОБА_1 (надалі відповідач) пропозицію (оферту) про укладення договору №R011.001-ТЕК.0077228 (надалі кредитний договір), в якій відповідач пропонував позивачу надати їй споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит в розмірі 64 400,00 грн., який відповідач зобовязалася повернути в повному обсязі до 31.05.2019 року згідно з Графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12% річних та 2,5% щомісячної комісії за супроводження кредиту, строком на 36 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Проте, відповідач взятих на себе зобовязань належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 07 серпня 2018 року складає 111 041,54 грн. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою від 05 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про проведення судового засідання у відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала частково та просила зменшити пеню за кредитним договором до 2 737,16 грн., оскільки вона нарахована невірно так, як з розрахунку заборгованості, наданого позивачем видно, що пеня розрахована не з вересня 2017 року, а з липня 2017 року, тому в цій частині застосувати позовну давність в 1 рік. Крім того відповідач зазначила, що з часу отримання нею кредиту її матеріальний стан значно змінився і вона не має можливості сплатити всю суму боргу відразу, оскільки сума заборгованості є для неї непомірною, на даний час вона отримує мінімальну заробітну плату, тому просить розстрочити на один рік виконання рішення суду про стягнення з неї боргу за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 2016 року між ПАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R011.001-ТЕК.0077228, який складається з Заяви-Анкети позичальника, Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі та Заяви про надання кредиту на споживчі цілі /а.с.8-13/.

Відповідно до даного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 64 400,00 грн. на споживчі цілі із процентною ставкою 12 % річних, щомісячною комісією за супроводження кредиту 2,5 % та строком користування кредитом 36 місяців.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами відкриття та обслуговування поточного рахунку», «Памяткою клієнта» з додатками та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Згідно «Памяткою клієнта», яка є невідємною частиною Кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобовязань з погашання заборгованості по кредиту, відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення.

Як вбачається з меморіального ордеру № Loan-88037 від 01 червня 2016 року кредитні кошти відповідачу були надані Банком у повному обсязі /а.с.27/.

Між тим, відповідач свої зобовязання за Кредитним договором не виконала і станом на 07 серпня 2018 року, має заборгованість в загальній сумі 111 041,54 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 50 285,44 грн., прострочених відсотків 1 465,52 грн., комісії 20 469,60 грн. та пені 38 820,68 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За порушення зобовязання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З урахуванням вищевикладених вимог закону та матеріалів позовної заяви, суд дійшов висновку, що відповідачем умови договору протягом тривалого часу не виконуються, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 38 820,98 грн., суд, з урахуванням заперечень відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву, вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин спеціальну позовну давність та розрахунок пені провести за період з вересня 2017 року по вересень 2018 року) тобто за 12 місяців на дату зверення до суду з даним позовом. Також, суд звертає увагу, що розмір пені повинен нараховуватись лише на суму несвоєчасно виконаного в певному місяці грошового зобов»язання 3 765 гривень.

Згідно положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 2.24 «Памятки клієнта», яка є невідємною частиною Кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобовязань з погашенням заборгованості по Кредиту Крудитор нараховує, а Клієнт сплачує йому пеню в розмірі 0,3 (нуль цілих три десятих) процента від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення.

Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що сума заборгованості за пенею становить 38 820,98 грн., однак даний розрахунок проведений позивачем без належного обґрунтування.

Крім того, відповідно до ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В даному випадку, розмір нарахованої позивачем пені майже дорівнює заборгованості за кредитом.

Відповідачем ОСОБА_1 було надано копію трудової книжки, що підтверджує той факт, що вона працює в ТОВ «Павленко» на посаді продавця продовольчих товарів та довідку № 21 від 30.11.2018 року про розмір заробітної плати, яку вона отримує, яка становить 3750,00 грн. на місяць, що є фактично меншим, ніж розмір мінімальної заробітної плати в Україні станом на 2019 рік, а отже перебуває у скрутному матеріальному становищі,

Тому, враховуючи наданий відповідачем розрахунок суми пені /а.с.55-56/ та скрутне матеріальне становище відповідача, що документально підтверджено, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 2 737,16 гривень.

Отже, з відповідача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 74 957,72 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом -50 285,44 гривень; відсотків- 1 465,52 гривень; комісії - 20 469,60 гривень та пені 2 737,16 гривень.

Також, відповідач ОСОБА_1 просить суд розстрочити виконання рішення з вказаних підстав.

Зі змісту ст. 267 ЦПК України вбачається, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Виходячи з вищевикладеного, суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача ОСОБА_1 і вважає можливим розстрочити виконання рішення суду на строк 1 (один) рік, оскільки доходи відповідача щомісяця становлять лише - 3 750,00 грн.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 1 189,35 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 267-268 ЦПК, ст. ст. 526, 527, 530, 551, 610, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Н.Ополчення, 5А, ЄДРПОУ: 35371070, платіжні реквізити МФО Банку одержувача: 300001, банк одержувача: Національний банк України, отримувач: ПАТ Банк «Траст», код отримувача: 35371070, рахунок: 1026, заборгованість за кредитним договором № R011.001-ТЕК.0077228від 01 червня 2016 року у розмірі 74 957,72 ( сімдесят чотири тисячі девятсот пятдесят сім гривень 72 копійки), яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 50 285,44 грн., прострочених відсотків 1 465,52 грн., комісії 20 469,60 грн. та пені 2 737,16 грн., а такожсудовий збір в розмірі 1 189,35 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на строк один рік, щомісячними платежами рівними частинами суму боргу, яка становить - 74 957,72 ( сімдесят чотири тисячі девятсот пятдесят сім гривень 72 копійки).

Рішення суду може бути оскаржено до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська