Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
У Х В А Л А

2 січня 2019 року місто Київ

справа № 760/23323/17

провадження №22-ц/824/994/2019

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Шкоріної О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою представника особи, яка не приймала участі у справі -ОСОБА_3, - адвоката ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду від 11 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фармак» до ОСОБА_5, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання знака (торгівельної марки) добре відомим в Україні, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2018 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Фармак» до ОСОБА_5, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання знака (торгівельної марки) добре відомим в Україні, зобов'язання вчинити дії

Визнано, що станом на 1 січня 2013 року позначення «ДІАЗОЛІН комб.» стало добре відомим в Україні знаком відносно ПАТ «Фармак» для товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг: фармацевтичні препарати.

Зобов'язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України опублікувати в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомості про визнання позначення «ДІАЗОЛІН комб.» добре відомим в Україні знаком відносно ПАТ «Фармак» станом на 1 січня 2013 року для товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг: фармацевтичні препарати.

Зобов'язано Міністерство економічного розвитку і торгівлі України відхилити реєстрацію знака для товарів і послуг за заявкою № m201719120 від 30 серпня 2017 року на ім'я ОСОБА_5 відносно всіх заявлених товарів та послуг 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням, 7 грудня 2018 року представник особи, яка не приймала участі у справі -ОСОБА_3, - адвокат ОСОБА_4, подав через засоби поштового зв'язку апеляційну скаргу, яка не може бути прийнята судом апеляційної інстанції, оскільки не відповідає вимогам ч.4 п.2 ст. 356 України, а саме: не надано копії апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Таким чином особі, яка подала апеляційну скаргу необхідно надати копії апеляційної скарги та додані письмові матеріали відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала надати строк для усунення недоліку, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. ст.185, 357 ЦПК України.

Одночасно, в тексті апеляційної скарги представник особи, яка не приймала участі у справі -ОСОБА_3, - адвокат ОСОБА_4, заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначав, що ОСОБА_3 участі у розгляді справи не приймав, суд відмовив у задоволенні клопотання про його вступ до участі у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги. Вважає, що рішенням суду вирішено питання про його права та інтереси.

Оскільки ОСОБА_3 не був учасником справи, то копію рішення він не отримував, а ознайомився з текстом оскаржуваного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, після його оприлюднення.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає клопотання обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень ст. 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у праві, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 ).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе поновити представнику особи, яка не приймала участі у справі -ОСОБА_3, - адвокату ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2018 року, визнавши поважними причини пропуску такого, а тому задовольняє клопотання про його поновлення.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити, поновити представнику особи, яка не приймала участі у справі -ОСОБА_3, - адвокату ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника особи, яка не приймала участі у справі -ОСОБА_3, - адвоката ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду від 11 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фармак» до ОСОБА_5, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання знака (торгівельної марки) добре відомим в Україні, зобов'язання вчинити дії - залишити без руху, надати строк для усунення зазначеного недоліку протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Попередити представника особи, яка не приймала участі у справі -ОСОБА_3, - адвоката ОСОБА_4, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна