Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 225/1968/17

провадження № 61-8354св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Регіональні електричні мережі»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Регіональні електричні мережі» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі - ДП «Регіональні електричні мережі») про відшкодування моральної шкоди в розмірі 350 000 грн, спричиненої позивачу отриманою травмою в результаті нещасного випадку на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Регіональні електричні мережі» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, яка спричинена трудовим каліцтвом та втратою професійної працездатності в розмірі 12 000 грн; вирішено питання розподілу судових витрат.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 12 000 грн, суд першої інстанції виходив із розміру ступеня вперше встановленої висновком МСЕК втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом 15%, тяжкості ушкодження здоров`я позивача, характеру та тривалості моральних страждань позивача з зв`язку з отриманням травми, істотності вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого та враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , відхилено. Апеляційну скаргу ДП «Регіональні електричні мережі» задоволено частково. Виключено із мотивувальної частини рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2017 року посилання на статтю 23 і статтю 1167 ЦК України. В решті частини рішення суду залишено без змін.

Виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції статті 23, 1167 ЦК України апеляційний суд виходив з того, що зазначені статті на дані правовідносини не розповсюджуються, оскільки між сторонами склалися трудові правовідносини, отримання травми сталось під час виконання позивачем трудових обов`язків і пов`язано з виробництвом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ДП «Регіональні електричні мережі» просить скасувати судові рішення та постановити нове, яким у позові відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2017 року ДП «Регіональні електричні мережі» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП «Регіональні електричні мережі», витребувано з Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу № 225/1968/17 та зупинено виконання на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції при винесенні рішень не враховано, що відповідачем було повністю забезпечено безпечні та нешкідливі умови праці позивача; травми, нанесені позивачу є нетяжкими; позивач повністю відновився після отриманих травм та продовжив свою трудову діяльність, що свідчить про відсутність змін у життєвих зв`язках позивача та відсутність необхідності здійснення додаткових зусиль для організації свого життя.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач з відповідачем перебував у трудових правовідносинах, що підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с.7).

Як вбачається з висновку акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 27 березня 2013 року о 15 годині 50 хвилин в Дзержинському енергоуправлінні ДФ ДП "Регіональні електричні мережі" за формою Н-5, згідно до вимог пункту 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року, нещасний випадок з електрослюсарем з ремонту устаткування розподільних пристроїв ОСОБА_1 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с.8-10).

Як вбачається з Акту №1 за формою Н-1 про нещасний випадок з ОСОБА_1 , пов`язаний з виробництвом, до настання нещасного випадку призвели порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів, тощо, а також невиконання посадових обов`язків. Діагноз згідно з листком непрацездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу: опік полум`ям електричної дуги I-II ступеню обличчя, шиї, обох кистей S=6% поверхні тіла. Особа, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.8-13).

Як вбачається з епікризу карти стаціонарного хворого №4559, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті проведеного обстеження встановлено клінічний діагноз: опік полум`ям електричної дуги I-II ступеню обличчя, шиї, обох кистей S=6% поверхні тіла, опік слизової оболонки очей 1 ст., термоінгаляційне ураження 1 ст. (а.с.14).

Як вбачається з копії довідки МСЕК Серія 10 ААА № 230806 від 12 червня 2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ОСОБА_1 12 червня 2014 року при первинному огляді було встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково. При цьому він потребував медичного лікування за наслідками травми (а.с.20).

Як вбачається з виробничої характеристики ОСОБА_1 , яка оглянута в судовому засіданні, позивач після отримання виробничої травми періодично звертався за лікуванням, у тому числі у зв`язку із травмою на виробництві, протягом періоду часу з 27 березня 2013 року до 20 березня 2014 року (а.с.24).

Зазначені обставини сторонами не оспорювалися.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до пункту 27 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пункту 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» зупинена дія абзацу 4 статті 1, підпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 1 січня 2008 року відшкодування Відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі про страхові виплати (пункт 5), зазначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та статтею 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено факт завдання моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку з втратою ним професійної працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, та вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено, у зв`язку з чим він переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачем було повністю забезпечено безпечні та нешкідливі умови праці позивача; травми, нанесені позивачу є нетяжкими, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права. Таким чином, Верховним Судом під час касаційного розгляду справи встановлено, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Регіональні електричні мережі» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. П. Штелик