Справа № 188/1313/18
Провадження № 2/188/47/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Власенко А.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що його батьки, ОСОБА_4 та відповідач, проживали в зареєстрованому шлюбі в період з 20.12.2002 до 13.03.2007. Ще до реєстрації шлюбу вони спільно проживали, в результаті чого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився позивач, прізвище якого було змінене 07.04.2016 на підставі свідоцтва про зміну імені, про що складено актовий запис № 6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Вже під час зареєстрованого шлюбу між батьками народилась сестра позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між батьками 13.03.2007 року позивач та сестра проживали весь час із матір`ю, знаходились на її повному утриманні, від відповідача допомогу практично не отримували.

Позивач зазначає, що після досягнення ним ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, на початку березня 2018 року він звернувся до з проханням надати матеріальну допомогу на період його навчання в учбовому закладі шляхом подання заяви за місцем роботи відповідача, на що останній відмовив позивачу.

Позивач вказує, що є студентом четвертого курсу денної форми навчання Павлоградського коледжу Національного технічного університету «Дніпровська| політехніка» зі спеціальністю «ПРКК» з терміном закінчення учбового закладу 30.06.2019. Його мати не має змоги одноосібно утримувати позивача, бо| вимушена утримувати ще двох дітей: спільну з відповідачем доньку та доньку від другого шлюбу. Позивач не має змоги працювати, адже весь свій вільний час займається навчанням. Позивач не має у приватній власності ні об`єктів рухомого чи нерухомого майна, ні особистих фінансових активів. На утриманні у відповідача інші особи відсутні, він має постійний щомісячний дохід, що складається із заробітної плати, пенсії та соціальної виплати, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності. Позивач вважає, що щомісячний дохід відповідача складає не менше 10000,00 гривень, чого достатньо для забезпечення особистих потреб та для утримання позивача на період навчання.

Посилаючись на ст. ст. 180, 181, ч. 2 ст. 182, 183, 199-201 Сімейного кодексу (далі - СК) України, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня досягнення повноліття, тобто від ІНФОРМАЦІЯ_3 і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою суду від 12.09.2018 цю позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.

Відповідач 20.09.2018 надав суду відзив, у якому позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на таке.

Відповідач дійсно перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , під час яких вона народила двох дітей: позивача, 2000 року народження, та доньку ОСОБА_5 , 2004 року народження. Спільне життя не склалося і 13.03.2007 шлюб був розірваний. Перед розлученням ОСОБА_4 повідомила відповідача, що батьком цих дітей є не відповідач, а інший чоловік. У зв`язку з цим відповідач в 2007 році звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про оспорювання свого батьківства стосовно дітей: позивача та доньки ОСОБА_5, в свідоцтвах про народження яких він був зазначений батьком.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2007 цей позов було задоволено, виключено з актових записів про народження обох дітей, в тому числі позивача, відомості про батьківство відповідача.

Через 11 років позивач оскаржив це рішення з підстав порушення підсудності розгляду справи і постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 вказане рішення суду скасоване, справа №2-13568/2007 направлена на новий розгляд до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, і на час звернення позивача до суду про стягнення з відповідача аліментів ще не розглянута. Одночасно, не погодившись з постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018, відповідач подав касаційну скаргу на неї.

Ухвалою суду від 12.12.2018 закінчене підготовче провадження і призначено судовий розгляд.

В судових засіданнях позивач та його представник позов підтримували, посилаючись на підстави, вказані у позові. В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце його проведення, заяв та клопотань не надали.

В судових засіданнях відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на підстави, вказані у відзиві. В останнє судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, заяв та клопотань не надав.

Представник відповідача просив у позові відмовити, пославшись на відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2007 у справі №2-13568/2007.

Вислухавши заяви по суті позивача, представника позивача, відповідача і представника відповідача, встановивши обставини справи і правовідносини, які їм відповідають, перевіривши обставини справи наданими сторонами доказами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4).

Судом встановлено, що відповідач перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , під час яких вона народила двох дітей: позивача, 2000 року народження, та доньку ОСОБА_5 , 2004 року народження. 13.03.2007 шлюб був розірваний.

Відповідач в 2007 році звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про оспорювання свого батьківства стосовно дітей: позивача та доньки ОСОБА_5, в свідоцтвах про народження яких він був зазначений батьком.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2007 у справі №2-13568/2007 цей позов було задоволено, виключено з актових записів про народження обох дітей, в тому числі позивача, відомості про батьківство відповідача.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 задоволена апеляційна скарга позивача, вказане рішення суду скасоване і справа №2-13568/2007 направлена на новий розгляд до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018, представник відповідача подав касаційну скаргу на неї.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2019 касаційна скарга представника відповідача була задоволена, постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.08.2018 скасована і справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22.05.2019 у справі №2-13568/2007 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.12.2007 - без змін.

Ці обставини підтверджуються наявними у цій справі копіями судових рішень по справі №2-13568/2007 і визнаються сторонами.

В обґрунтування позову позивач послався на норму ч. 1 ст. 199 СК України, згідно з якою якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що відповідач не є батьком позивача, позов останнього про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання на період навчання не має правових і фактичних підстав.

Суд не вдається до аналізу інших доказів, наданих сторонами, і не дає їм оцінки.

Така позиція суду відповідає змісту параграфу 1 статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що параграф 1 статті 6 не можна розуміти як такий, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) ЄСПЛ зазначив, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін.

Таким чином, суду не надано доказів існування правових і фактичних підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на його утримання, тому у позові слід відмовити.

Судові витрати позивача відповідно до ст.141 ЦПК України залишаються на ньому, а судовий збір, від сплати якого позивач звільнений згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не стягується.

На підставі викладеного, ст.119 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 176, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Повне рішення суду складене 28.06.2019.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда