Суд
Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 758/14324/15-ц

провадження № 61-19478св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Всесвітня інформаційна служба», ОСОБА_5, Одеська обласна державна адміністрація,

треті особи: публічне акціонерне товариство «Одеський припортовий завод», товариство з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ», компанія «ANTA GMBH»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Поливач Л. Д., Болотова С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Всесвітня інформаційна служба» (далі - ТОВ «Всесвітня інформаційна служба»), ОСОБА_5, Одеської обласної державної адміністрації, треті особи: публічне акціонерне товариство «Одеський припортовий завод» (далі - ПАТ «Одеський припортовий завод»), товариство з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» (далі - ТОВ «ГУГЛ»), компанія «ANTA GMBH», про визнання інформації недостовірною, захист честі, гідності та ділової репутації, зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, перебуваючи на посаді голови Одеської обласної державної адміністрації, у прямому ефірі інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» на телевізійному каналі з логотипом «3S.TV» висловив інформацію такого змісту (мовою оригіналу):

«ІНФОРМАЦІЯ_2».

Позивач зазначав, що його призначено на посаду першого заступника директора ПАТ «Одеський припортовий завод» наказом директора ОСОБА_10, а не затверджено ОСОБА_7 та призначено ОСОБА_11

Щодо інформації про невигідність контракту позивач зазначав, що такі твердження не підтверджені документально; умови контракту не оприлюднювалися та ОСОБА_5 не міг достовірно знати про його зміст; інформація про збитки є припущенням, а інформація про керівника австрійської компанії не відповідає дійсності. Вказував також, що повноваження на підписання контракту йому надало правління ПАТ «Одеський припортовий завод» своїм рішенням.

Інші висловлювання вважав образливими та такими, що містять елементи звинувачення, зокрема фраза «ІНФОРМАЦІЯ_3» безпідставно пов'язана з його особою, оскільки власної охорони він не має, обшук у його кабінеті не проводився.

Позивач просив зазначену інформацію визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права, ганьбить честь, гідність та ділову репутацію.

З метою спростування недостовірної інформації просив зобов'язати ТОВ «Всесвітня інформаційна служба», голову Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_5, Одеську обласну державну адміністрацію в прямому ефірі інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» на телевізійному каналі з логотипом «3S.TV» повідомити про ухвалене у справі рішення в період часу виходу в ефір інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» не пізніше наступного дня від дати набрання рішенням законної сили.

Зобов'язати ТОВ «Всесвітня інформаційна служба», голову Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_5, ТОВ «ГУГЛ» вилучити недостовірну інформацію, розміщену в мережі Інтернет на веб-сайті телевізійного каналу «ІНФОРМАЦІЯ_4 та на веб-сайті відеохостингу YouTubeua за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 листопада 2016 року відповідача голову Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 замінено на ОСОБА_5

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суд міста Києва від 16 лютого 2017 року у складі судді Шаховніної М. О. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

Визнано недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 у прямому ефірі інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» на телевізійному каналі з логотипом «3S.TV», а саме:

«ІНФОРМАЦІЯ_5… ІНФОРМАЦІЯ_3»

«ІНФОРМАЦІЯ_6.

Зобов'язано ТОВ «Всесвітня інформаційна служба», ОСОБА_5 спростувати у прямому ефірі інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» на телевізійному каналі з логотипом «3S.TV» повідомити про ухвалене у справі рішення в період часу виходу в ефір інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішено, що редагування засобами масової інформації тексту судового рішення не допускається.

Зобов'язано ТОВ «Всесвітня інформаційна служба» вилучити недостовірну інформацію, розміщену в мережі Інтернет на веб-сайті телевізійного каналу «3S.TV» htpp//:3s.tv, та на веб-сайті відеохостингу YouTubeua за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнуто з ТОВ «Телерадіокомпанія «Всесвітня інформаційна служба» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі по 551,20 грн з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що інформація, яка поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_4 у прямому ефірі інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» на телевізійному каналі з логотипом «3S.TV», подана у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватися як оціночні судження, є недостовірною, оскільки відповідач не довів протилежного, та є такою, що порушує особисті немайнові права позивача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року скасовано рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2017 року та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, не врахував розуміння відомостей фактичного характеру, які не відповідають дійсності та порочать особу, не розмежував такі відомості від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених відповідачем ОСОБА_5 у порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова, та не обґрунтував необхідності втручання суду у процес реалізації особою цього права. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що оспорювана інформація входить до предмета суспільного інтересу, поширена відносно позивача як публічної особи, а стилістика такої інформації, зміст висловів та мовні обороти не мають стверджувального характеру з посиланням на конкретні факти щодо особи позивача. Отже, баланс між приватним інтересом щодо захисту репутації позивача та публічним інтересом знати суспільно необхідну інформацію порушено не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що оспорювана інформація, можливо, і входить до предмету суспільного інтересу, але відповідач, розповсюджуючи її, діяв недобросовісно та без урахування точних і достовірних даних.

У червні 2017 року ТОВ «Телерадіокомпанія «Всесвітня інформаційна служба» подала до суду відзив (заперечення) на касаційну скаргу, який мотивований тим, що телеканал «3s.tv» (ТОВ «Телерадіокомпанія «Всесвітня інформаційна служба») припинив своє мовлення на підставі рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 20 квітня 2017 року № 636 «Про анулювання ліцензії на мовлення ТОВ «Телерадіокомпанія «Всесвітня інформаційна служба», а тому не має технічної можливості для спростування інформації, яка не відповідає дійсності у випадку доведення цих обставин у судовому порядку та задоволення вимог позивача.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, а ухвалою від 13 листопада 2017 року справа призначена до розгляду.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 брали участь у прямому ефірі інформаційно-політичного інтерактивного ток-шоу «Шустер-LIVE» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» на телевізійному каналі з логотипом «3S.TV», ОСОБА_5 була поширена інформація такого змісту (мовою оригіналу):

«ІНФОРМАЦІЯ_7… ІНФОРМАЦІЯ_3»

«ІНФОРМАЦІЯ_6.

Одночасно ця ж програма транслювалася мережею Інтернет на веб-сайті телевізійного каналу «3S.TV» htpp//:3s.tv та на веб-сайті відеохостингу YouTubeua за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Судами також встановлено, що відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Одеський припортовий завод» (протокол № 1 від 28-29 квітня 2015 року) ОСОБА_4 було обрано до складу правління ПАТ «Одеський припортовий завод», а наказом директора цього товариства ОСОБА_10 від 23 червня 2015 року № 372-К призначено на посаду першого заступника директора ПАТ «Одеський припортовий завод».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), статтею 277 ЦК України кожному гарантується право на спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Зазначена стаття Конвенції передбачає право кожного на свободу вираження поглядів. Таке право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім?ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

За положеннями статей 270, 297 ЦК України окремим видом особистих немайнових прав є право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтями 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Частиною другою статті 302 ЦК України на особу, яка поширює інформацію, покладено обов'язок переконатися в її достовірності.

За змістом роз'яснення, викладеного у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім?ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростовування цієї інформації.

Відповідно до частин першої і другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

За практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. У свою чергу національна влада може втрутитися у процес реалізації норми статті 10 Конвенції, якщо, зокрема, це передбачено законом, направлено на захист репутації або інших прав осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив з того, що місцевий суд не врахував розуміння відомостей фактичного характеру, які не відповідають дійсності та порочать особу, та не розмежував такі відомості від думок, критичних висловлювань, ідей, оціночних суджень, висловлених відповідачем у порядку реалізації конституційного права на свободи вираження думки і слова.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні правильно послався на те, що були поширені оціночні судження з урахуванням стилістики поширеної відповідачами інформації, застосованих мовних оборотів та відсутністю посилань на конкретні факти, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у пункті 46 рішення у справі LINGENS V. AUSTRIA (08 JULY, Серія А, № 103), де зазначено, що наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом того, що відповідач, розповсюджуючи недостовірну інформацію, діяв недобросовісно та без урахування точних і достовірних даних, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції також виходив з того, що суд першої інстанції, визнавши поширену інформацію недостовірною та зобов'язавши відповідачів її спростувати, не узяв до уваги відсутність достатнього балансу для необхідності втручання суду у процес реалізації особою права на свободу вираження поглядів.

Так, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов'язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції.

У пункті 42 рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року у справі «Українська прес-група проти України» (заява № 72713/01) зазначено, що навіть, якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний баланс для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшенням за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (рішення DEHAES GIJSELS v. BELGIUM, стор. 236, параграф 47).

Суд апеляційної інстанції при ухваленні рішення також врахував, що оспорювана інформація входить до предмету суспільного інтересу, стилістика інформації та застосовані мовні обороти не мають стверджувального характеру з посиланням на конкретні факти стосовно особи позивача, що стало підставою для висновку про те, що баланс між приватним інтересом щодо захисту репутації позивача та публічним інтересом знати суспільно необхідну інформацію порушено не було.

При цьому суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що позивач, який брав участь уінформаційно-політичному інтерактивному ток-шоу, публічно обговорював питання, яке набуло широкого суспільного розголосу, є публічною особою в контексті статті 10 Конвенції і має бути готовим, що межа критики його особи та дій є більшою, ніж у непублічної особи.

Аналогічного висновку дійшов Європейський суд з прав людини у справі «ОСОБА_12 та інші проти України».

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками апеляційного суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_6, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк