КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/842/14-ц
Провадження № 2-ві/520/15/19
УХВАЛА

29.03.2019 року

Суддя Київського районного суду міста Одеси Петренко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2., подану при розгляді питання про виправлення описки і ухваленні додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Іллічівського морського торгового порту про видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати і компенсації за вимушений прогул, внесення змін до записів в трудовій книжці, скасування наказів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до Іллічівського морського торгового порту про видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати і компенсації за вимушений прогул, внесення змін до записів в трудовій книжці, скасування наказів, відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

04 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення.

20 жовтня 2017 року по даній справі Київським районним судом м. Одеси було ухвалено додаткове рішення і винесена ухвала про закриття провадження в частині позовних вимог.

Додаткове рішення і ухвала суду ОСОБА_1 також були оскаржені в апеляційному порядку.

06.02.2019 року Одеський апеляційний суд постановив ухвалу про повернення справи до Київського районного суду м. Одеси для усунення недоліків шляхом ухвалення додаткового рішення за вимогами ОСОБА_1 про зобов`язання ДП ІМТП скасувати: підроблений параграф 2, внесений в серпні 1988 року в наказ №257/л від 30.12.1986 року, дисциплінарний наказ №160/л від 16.08.1988 року та наказ №37/л від 21.02.1989 року про зміну формулювання дисциплінарного наказу №160/л від 16.08.1988 року; та шляхом постановлення ухвали про виправлення описки, тому як суд помилково зазначив у рішенні, що громадська організація «Руська Рада Одеської области» є відповідачем за позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.ст. 269, 270 ЦПК України справа надійшла до провадження судді ОСОБА_2., справа була призначена до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

19.03.2019 року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_2.

В обґрунтування наданої заяви ОСОБА_1 посилається на положення п.4 ч.1 ст.36 ЦПК України, у зв`язку з тим, що на його думку порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений ч.3 ст.11-1 цього Кодексу (в редакції чинній станом на 2014 рік).

На думку заявника суддя отримала позов поза автоматизованою системою документообігу.

Також, ОСОБА_1 стверджує, що суддя заінтересована у результаті розгляду даної справи, тому як наявне досудове кримінальне провадження: «Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 29.08.2017 року зобов`язав Одеське територіальне управління НАБУ внести до ЄДРДР відомості про вимагання і отримання суддею ОСОБА_2 неправомірної вигоди».

Окрім того, заявник зазначає, що 05.03.2018 року він звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вимогами «Зобов`язати Генеральну Прокуратуру України внести до ЄДРДР відомості про правопорушення, вчинені суддею ОСОБА_2 під час розгляду справи №520/842/14-ц, а саме: за ст. 382 ч.2 КК - перешкоджання виконанню Постанови Президії Одеського обласного суду від 26.04.1989 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 02.06.2006 року та судових ухвал від 18.01.2006року і від 24.05.2017року». За цією заявою відкрите судове провадження №522/3753/18 і розгляд справи триває.

Заявник також посилається на положення ч.1 ст.37 ЦПК України як на підставу відводу судді.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2019 року було зупинено провадження по справі про виправлення описки і ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Іллічівського морського торгового порту про видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати і компенсації за вимушений прогул, внесення змін до записів в трудовій книжці, скасування наказів, відшкодування моральної шкоди до вирішення питання про відвід судді ОСОБА_2. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому ч.1ст.33 ЦПК України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про відвід судді було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С.

Відповідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суддя, проаналізувавши матеріали заяви, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відвід судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу судді є порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановлений ч.3 ст.11-1 ЦПК України (в редакції чинній станом на 2014 рік).

На думку заявника суддя отримала позов поза автоматизованою системою документообігу.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду протокол розподілу судової справи роздруковується і долучається до матеріалів справи з 01.01.2015 року. ОСОБА_1 позов до Іллічівського морського торгового порту надав до Київського райсуду м. Одеси 27.01.2014 року.

Тобто, на час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом виготовлення протоколу розподілу судової справи не передбачалось Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Щодо твердження заявника про заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи, суд зазначає наступне.

Справу за позовом ОСОБА_1 було розглянуто судом у складі головуючого судді ОСОБА_2. 17 березня 2016 року.

На даний час розглядається питання відносно ухвалення додаткового рішення з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України і виправлення описки, допущеної судом у рішенні від 17 березня 2016року.

З огляду на викладене, правові підстави для застосування п.3.ч.1 ст.36 ЦПК України відсутні.

Викладене також свідчить про відсутність правових підстав для застосування ч.1 ст.37 ЦПК України.

У заяві про відвід ОСОБА_1 вказує, що «маючи умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України суддя ОСОБА_2. виготовила ряд завідомо неправосудних ухвал і рішень по даній справі, а саме: ухвалу від 04.02.2014 року про відмову у прийнятті позову ОСОБА_1 до ІМТП від 27.01.2014 року; ухвалу від 23.04.2014 року про прийняття до провадження вимог, які не відповідають заявленим; ухвалу від 02.02.2015 року і рішення від 17.03.2016 року з завідомо неправдими твердженнями, що позивач зняв з розгляду основні вимоги; «подложную» (мовою оригіналу) ухвалу від 20.10.2017 року про відмову ухвалити додаткове рішення; додаткове рішення від 20.10.2017 року, побудоване на завідомо неправдивому твердженні, що позови ОСОБА_1 від 21.05.1988 року, від 26.09.1988 року і від 02.03.1989 року не підлягають розгляду, тому як викладені в них вимоги були розглянуті 05.07.2007 року апеляційним судом Одеської області і залишені без задоволення».

Тобто, заявник не згоден з процесуальними рішеннями судді, що були прийняті по даній справі.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених у заяві про відвід не надано, як і доказів упередженості судді у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Суддя вважає, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи, і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2., подану при розгляді виправлення описки і ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Іллічівського морського торгового порту про видання наказу про розірвання трудового договору, стягнення заробітної плати і компенсації за вимушений прогул, внесення змін до записів в трудовій книжці, скасування наказів, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Петренко В. С.