Провадження № 2/200/3221/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«06» березня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,
при секретарі: Гургули В.С.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В :

06 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
З урахуванням зазначеного, позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 5000 грн., щомісячно, з моменту подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів у встановленому законом порядку.
Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, визначено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач 09.01.2019 року подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що він надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, а саме оплачує навчання у КЗО «НВК «Вальдорфська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дитячий садок» у розмірі 700 грн. щомісяця. Щонеділі 2 доби, з вечора пятниці до вечора неділі, а інколи і в будні дні кілька годин після роботи проводить разом з сином. Під час його щорічної відпустки син перебуває разом з відповідачем, вони їздили відпочивати на Азовське та Чорне море, він оформив для сина закордонний паспорт, на що витратив 557 грн., купував сину одяг, взуття, іграшки, смартфон та повністю сплачує витрати, повязані з мобільним звязком (за 2018 рік ця сума склала 955 грн.), купував необхідні ліки у випадку хвороби сина, влаштовував дитячі святи на день народження, зокрема останній день народження сина було проведено в «Лазертаг Центр», за що сплатив 7080 грн. та організовано святковий стіл. Вказує, що він бере активну участь у вихованні сина та його утриманні, та в подальшому хоче мати фінансову можливість утримувати сина і після сплати аліментів. Вказує, що позивач не зазначила свого розміру доходу, а за відомостями відповідача, вона офіційно ніде не працює, а отже, хоче повністю перекласти утримання сина на відповідача. Вказує, що позивач не надала доказів на підтвердження витрат на гуртки, секції, лікування сина, путівки в оздоровчий табір. Заробіток відповідача становить 8571 грн., неофіційного заробітку він не має. Вважає, що сума аліментів має бути зменшена до 1750 грн.
24 січня 2019 року позивач надала відповідь на відзив, де вказала, що вона працює неофіційно, її заробіток складає 8000-9000 грн. та практично весь дохід вона витрачає на утримання сина. Витрати на сина підтвердити не може, оскільки у гуртках та у лікарів квитанції не видають, а оплата є готівковою. Наполягає на позовних вимогах.
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено наступне.
Відповідач ОСОБА_2 у свідоцтві Серії 1-КИ № 211943 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений батьком, позивач ОСОБА_1 матірю.
Позивач стверджує, та відповідач не заперечує, що неповнолітня дитина мешкає разом з матірю позивачем по справі.
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів,визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 по 30 червня 2019 року року - 2027 гривень, з 1 липня по 30 листопада - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень.
Суд звертає увагу, що відповідач надав докази про розмір його доходу.
Так, відповідно до трудового договору від 08.06.2017 року, укладеного між ТОВ «Авіаційна компанія «Роза вітрів» та ОСОБА_2, відповідач є штатним працівником вказаного товариства, та йому виплачується заробітна плата у розмірі 8571 грн. (п.4 договору).
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати дитині таку допомогу, однак сума аліментів, про стягнення якої просить позивач, є завищеною.
Так, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, та ту обставину, що у разі задоволення позовних вимог в тому обсязі, про який просить позивач, розмір відрахувань із заробітної плати відповідача складе більше ніж 50% його доходу. Будь-яких доказів, які б доводили, що фактично матеріальне становище відповідача є кращим, позивачем не надано, клопотань щодо витребування судом таких доказів позивачем також не заявлялось.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано документального підтвердження щодо розміру витрат на заняття в гуртках, лікування сина, оздоровлення його в дитячому таборі. Єдиним доказом, який надав відповідач, є довідка лікаря ОСОБА_5 від 08.12.2017 року про те, що ОСОБА_3 рекомендовано курс загальнозміцнюючого масажу 1 раз на рік, курс масажу воротникової зони 2 рази на рік, курс підтримуючої терапії тривалістю 4 тижні 1 раз в три місяці. При цьому у довідці не вказано захворювання дитини, та суд звертає увагу, що вказівки лікаря носять рекомендаційний характер.
Інших доказів на підтвердження витрат на утримання дитини позивач не надав, та не заявляв клопотань про витребування таких доказів.
Суд також звертає увагу на наступне.
Частиною першою ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Таким чином, твердження позивача про необхідність участі відповідача у витратах на лікування сина, заняття його в секціях, що сприяють розвитку його здібностей та талантів, фактично є вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину, та не входять до вимог про стягнення аліментів.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, як про те просить позивач, є занадто обтяжливим для матеріального стану відповідача. Разом з тим, сума в 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, на думку суду, буде достатньою як для забезпечення дитині можливості нормального розвитку, так і відповідатиме фінансовим можливостям відповідача на час розгляду справи.
Суд також звертає увагу сторін, що вони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів, та позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину.
Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача згідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України судових витрат.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Головуючий-суддя: Е.В. Женеску