Провадження № 2/750/282/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого - судді Литвиненко І.В.

за участі секретаря судового засідання Юрченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

19.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 та просила стягнути аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня предявлення позову. Розмір аліментів позивач обґрунтовувала тим, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти у такому розмірі.

Позивач до початку судового засідання через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), який проживає разом із позивачем (а.с. 5, 7).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що обовязок відповідача щодо утримання неповнолітньої дитини є абсолютним та інші обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Керуючись 12, 13, 81, 141, 204, 258, 259, 265 ЦПК України та ст. ст. 180-183, 184, 191 СК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. Чернігівської області, м. Чернігів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) аліменти на малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. Чернігівської області, м. Чернігів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.В. Литвиненко