Дата документу 15.01.2019
ЄУ № 420/1203/18
Провадження №2/420/49/19
УХВАЛА

15 січня 2019 року смт. Новопсков

Луганська область

Новопсковський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Проньки В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новопсковського районного суду Луганської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

15 січня 2019 року позивач надала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно, належне відповідачу, а саме: автомобіль марки ВАЗ 21091, 1992 року випуску, д.н. НОМЕР_1, номер кузова ХТА210910N1068065. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, на даний час їй стало відомо, що останній намагається відчужити його на користь третіх осіб шляхом продажу. Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову на предмет її відповідності вимогам ст.151 ЦПК України, дійшов висновку про повернення заяви з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказаним вимогам закону заява про забезпечення позову не відповідає.

Так, у поданій до суду заяві позивач, зазначаючи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України предмет позову, посилається на те, що автомобіль марки ВАЗ 21091, 1992 року випуску, д.н. НОМЕР_1, номер кузова ХТА210910N1068065, на який вона просить накласти арешт, належить відповідачу ОСОБА_2 Разом з тим, зі змісту рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 21.12.2017 в цивільній справі ЄУ № 420/1645/17, яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що 1/2 частина спірного автомобіля належить на праві власності позивачу.

Також, заява про забезпечення позову не містить ціни позову, про забезпечення якого просить позивач, що є порушенням вимог п.5 ч. 1 ст.151 ЦПК України.

Крім того, всупереч вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України позивач не зазначила пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Отже, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків, у разі застосування забезпечувальних заході. Інститут зустрічного забезпечення має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

За приписами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вона у відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню позивачу.

Разом з тим, суд вважає за необхідне розяснити, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 151-153, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя повернути заявнику ОСОБА_1.

Роз'яснити позивачу, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення Луганському апеляційному суду через Новопсковський районний суд Луганської області.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя: В.В. Пронька