ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/367/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"04" грудня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Даниленко В.В.,
з секретарем Скромній І.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою місто Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, згідно якого просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 2 577 840,14 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 лютого 2016 року позивач на підставі договору від 15 лютого 2016 р. (надалі - Договір) передав у позику відповідачеві 1 568 845,80 грн., що на момент передачі дорвівнювало 60 000,00 доларів США. Крім того, у період дії зазначеного договору відповідач (поза межами зазначеного Договору) 20.06.2016р. отримала у позику 4 900,00 доларів США та зобовязалася повернути вказану суму у тримісячний строк (тобто до 20.09.2017 р.), а також 13.06.2017р. (поза межами зазначеного Договору) відповідач отримала у позику 7 500,00 доларів США та взяла на себе обовязок повернути зазначену суму до 15.08.2017 року.
10.07.2017 та 13.07.2017р. позивач звертався до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, однак дана вимога не була задоволена відповідачем. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду з позовом.
Ухвалою суду від 18.10.2018р. відкрито провадження у справі, про час і місце розгляду справи сторони повідомлені засобами поштового зв`язку. Поштові відправлення отримані сторонами у справі, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення.
В установлений строк відповідач заперечення та відзиву на позовну заяву не подала, до суду не з`явився.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом на підставі наданих письмових доказів, а саме оригіналів договору та розписок, що складені сторонами, встановлено, що 15 лютого 2016 року позивач на підставі договору від 15 лютого 2016 р. передав у позику відповідачеві 1 568 845,80 грн., що на момент передачі дорвівнювало 60 000,00 доларів США, що півдтверджується розпискою відповідача від 25.03.2016р.
Крім того, у період дії зазначеного договору відповідач (поза межами зазначеного Договору) 20.06.2016р. отримала у позику 4 900,00 доларів США та зобовязалася повернути вказану суму у тримісячний строк (тобто до 20.09.2017 р.). Вказане підтверджується розпискою від 20.06.2016р.
Додатково до наведеного, 13.06.2017р. (поза межами зазначеного Договору) відповідач отримала у позику 7 500,00 доларів США та взяла на себе обовязок повернути зазначену суму до 15.08.2017 року. Вказана обставина підтверджується розпискою від 13.06.2017р.
Згідно з умовами Договору, відповідач зобов`язався повернути повну суму позики до 15.02.2021р. шляхом виплати щомісяця, в останній день місяця, суми еквівалентної 1 000,00 доларів США за курсом на день повернення (п.2.4 Договору). Крім того, у ті саме терміни Відповідач була зобов`язана сплачувати відсотки за користування позикою у розмірі 1,66% від залишку неповернутої суми, що розраховувались від суми доларового еквіваленту позики та за курсом, діючим на момент здвйснення платежу (п.2.2.1 Договору).
За весь період дії Договору відповідач відсотків не сплачувала, повернення позики не проводила, надаючи у якості пояснень своєї поведінки посилання на скрутний фінансовий стан та необхідність забезпечувати роботу власного бізнесу (стоматологічний кабінет) для того, щоб повернути борг і у майбутньому сприяти Позивачеві у придбанні квартири на пільгових умовах завдяки застосуванню ніби-то наявного у неї впливу на забудовника. Відповідач фактично припинила виконання своїх зобов`язань за Договором, у встановлені Договором та розписками строки кошти не повернула.
У зв`язку із тим, що відповідач систематично не виконувала своїх обов`язків, договір було розірвано на підставі додаткової угоди №1 13 липня 2017р. Факт розірвання Договору Позивач пояснив бажанням сприяти відповідачеві у поверненні боргу, адже з розірванням договору припиняють нараховуватися відсотки за кредитом. При цьому строк виконання зобовязань, що виникли за Договором, встановлений у відповідності до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України.
10.07.2017 та 13.07.2017р. позивач направив відповідачу вимоги про виконання зобовязання за Договором на суму простроченої заборгованості за відостками та основним платежем (за Договором) та за коштами, отриманими у позику на підставі розписок. Проте зобов`язання відповідач не у встановлені строки не виконала.
Сукупний розмір заборгованості відповідача за договорами позики станом на дату подання позову становить: 2 035 902,48 грн. основного боргу, пені у розмірі 3% річних, нарахованої на підставі ч.2 ст.625 ЦК України 74 586,77 грн., відсотки за користування позикою, визначені договором позики - 467 350,89 грн., разом сукупно 2 577 839,66? грн.
Вивчаючи письмові докази та пояснення сторін суд виходить з наступного.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч.1 ст.1049 ЦК України.)
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
За своїм правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6079цс14 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів України.
За змістом частин 1,2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6079цс14).
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Виходячи з положень ст.1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 161 ЦК України: „Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться".
За вимогами ст.526 ЦК України„зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться".
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)".
У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Відповідач на вимогу Позивача зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу у розмірі 2 035 902,48 грн., суму несплачених відсотків за договором позики у розмірі 467 350,89 грн. а також 3 % річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 74 586,77 грн., разом - 2 577 840,14 грн.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних щодо стягнення заборгованості за невиконання умов договорів позики у розмірі 2 577 840,14 грн.
Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, враховуючи надані докази та пояснення сторін, позовна заява є такою, що підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 10,12, 13, 80,81,141, 258, 263, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики у розмірі 2 035 902,48 грн., суму заборгованості за відсотками за користування позикою у розмірі 467 350,89 грн., пеню у розмірі 3% річних від основної суми заборгованості за весь період прострочення у сумі 74 586,77 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 8 810,00 грн., а всього 2586650,14 грн.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: