Дата документу 22.03.2019
Справа № 0814/9733/2012
Провадження № 4-с/334/15/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Ленінський районний суд м. Запоріжжя зі скаргою на дії державного виконавця. В скарзі зазначив, що 11.10.2018 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57400111 на виконання виконавчого листа №0814/9733 від 03.02.2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з СєрковаМиколи Іванович на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу 353232,76 грн. Скаржник вважає, що дії державного виконавця незаконними та такими, що порушують його права, передбачені та забезпечені законодавством України, оскільки заява стягувача про примусове виконання рішення була подана особою, яка не мала повноважень для підписання та/або подання такої заяви, крім того реквізити боржника в постанові про відкриття виконавчого провадження не відповідають реквізитам, вказаним ввиконавчому листі. Так, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами Фонду іншим особам.

Відповідно положень ст.47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду з чітко визначеними межами повноважень. Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується.

За ч.1 та ч.3 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Крім того, згідно ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний не пізніше наступного робочого дня з моменту відкриття виконавчого провадження відправити копії постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу та боржнику. Однак відповідно до дати на курєрському конверті про надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження, вбачається, що її направили значно пізніше - 01.11.2018.

Також в судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 посилався, що у виконавчому листі зазначено ІПН, який не відповідає ІПН ОСОБА_1.

Представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та посилався що банк звернувся до суду для виправлення описки у виконавчому листі.

Державний виконавець Дніпровського ВДВ м. Запоріжжя ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, та пояснила, що представник ПАТ «Дельта Банк» у заяві про відкриття провадження зазначив вірний ІПН боржника, а у виконавчому листі дійсно описка та лишня двійка.

Суд, розглянувши скаргу, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Судом встановлено, 24.03.2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя надіслав на адресу ПАТ «Дельта Банк» рішення апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року та 4 виконавчі листи по цивільній справі №0814/9733/2012.

17.09.2018 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Дніпровського ВДВ м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження в якій просили відкрити виконавче провадження по виконавчому листі №0814/9733/2012 виданого 03.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя та просили стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 353 232,76 грн.

11.10.2018 року державний виконавець Дніпровського ВДВ м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження, та в постанові зазначила боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно п. 9 ч. 3 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, серед яких, в тому числі, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 отримав номер НОМЕР_1, у заяві про відкриття виконавчого провадження ПАТ «Дельта Банк» також правильно зазначили боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 і в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець також зазначила боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

У виконавчому листі судом було допущено описку та зазначено боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 1, однак за заявою ПАТ «Дельта Банк» від 14.03.2019 року, дана описка була виправлена, та в ухвалі Ленінського суду від 22.03.2019 року ІПН ОСОБА_1, зазначено НОМЕР_1, що відповідає дійсності.

Також судом встановлено, що довіреність видана ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6 на уповноваження ОСОБА_4 представляти інтереси Довірителя є належним доказом його повноважень на подання заяви про відкриття виконавчого провадження від імені банку.

За таких обставин, порушень прав чи законних інтересів скаржника, які б підлягали судовому захисту, під час судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду справи суд може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За встановлених обставин суд приходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки доводи скарги суд вважає безпідставними, неправомірності дій виконавця та порушення прав скаржника судом не встановлено.

Враховуючи викладене, в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 268, 447-448, 451 ЦПК України,Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний тексту ухвали буде складено 29 березня 2019 р.

Суддя: Баруліна Т. Є.