ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року м. Чернівці

справа № 725/904/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І.,Одинака О.О.

секретаря Cобчук І.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника відповідачів ОСОБА_7

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 грудня 2018 року, головуючий у 1-й інстанції Галичанський О.І.,

встановила:

ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов»язання не чинити перешкоди у проведенні будівельних робіт.

ОСОБА_1 зазначала про набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабура Г.П. 16 травня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 827.

Справа №725/904/18 Головуючий у 1 інстанції Галичанський О.І.

Провадження №22-ц/822/245/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю

Вказувала, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - квартири № 2.

Посилалася на те, що потребує утеплення жилого приміщення, чинення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перешкод у проведенні будівельних робіт по теплоізоляції горища над квартирою АДРЕСА_1

Просила зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкоди у проведенні будівельних робіт по теплоізоляції горища над квартирою АДРЕСА_1 шляхом влаштування двірного прорізу в існуючій цегляній перегородці і облаштування іншої з протипожежними дверима з розташуванням над стіною, що відокремлює кімнату 3-4 площею 12,4 кв.м від будинку згідно висновку експерта Антонюка А.А. від 27 листопада 2017 року №26/17.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 грудня 2018 року у позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 грудня 2018 року скасувати та ухватили нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов»язання не чинити перешкоди у проведенні будівельних робіт задовольнити.

Вважає, що судом першої інстанції застосовано норму матеріального права ч.2 ст.382 ЦК України, п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який не підлягає застосуванню.

Посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, не порушення прав співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 реалізацією ОСОБА_1 права на утеплення жилого приміщення.

Зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, визнаючи висновок експерта Антонюка А.А. від 27 листопада 2017 року №26/17 неналежним доказом.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 у відзиві на апеляційну скаргу просять залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов»язання не чинити перешкоди у проведенні будівельних робіт, суд першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст.82, ч.1 ст.391 ЦК України, п.2 ч.1 ст.1, ст.6, ч.1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та дійшов висновку про відсутність підстав для захисту права ОСОБА_1 шляхом зобов»язання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкоди у проведенні будівельних робіт.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на відсутність згоди співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на проведення будівельних робіт, порушення прав інших співвласників на мирне володіння майном проведенням будівельних робіт по теплоізоляції горища над квартирою АДРЕСА_1 у обраний ОСОБА_1 спосіб, недоведеність правомірності таких робіт.

Водночас суд першої інстанції вважав висновок експерта Антонюка А.А. від 27 листопада 2017 року №26/17 неналежним доказом.

На підставі частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

Нормою ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлено, що ОСОБА_1 набуто право власності на квартир АДРЕСА_1 на підставі договору між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Гандабура Г.П. 16 травня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 827.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - квартири № 2.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

На підставі ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За змістом ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року у справі № 4-рп/2004, щодо права власності на допоміжні приміщення та порядку його здійснення, допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що допоміжні приміщення горища, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, є спільною сумісною власністю співвласників будинку, не можуть бути поділені і виділені власнику квартири у багатоквартирному житловому будинку без втрати їх функціонального призначення.

З приєднаного до матеріалів справи висновку будівельно-технічної експертизи судового експерта Антонюка А.А. від 27 листопада 2017 року №26/17 з метою покращення теплозбереження в квартирі АДРЕСА_1 необхідно відділити тепле (утеплене горище), влаштувати цегляну перегородку з утепленням, встановленням протипожежної двері.

З огляду на наведене будівельні роботи по теплоізоляції горища над квартирою АДРЕСА_1 передбачають переобладнання приміщення горища шляхом влаштування цегляної перегородки.

Отже, наслідком здійснення будівельних робіт по теплоізоляції горища над квартирою АДРЕСА_1 на підставі висновку будівельно-технічної експертизи судового експерта Антонюка А.А. від 27 листопада 2017 року №26/17 є встановлення перешкод у користуванні горищем іншими співвласниками у зв»язку із відділення частини приміщення.

Частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Ураховуючи відсутність згоди співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на переобладнання приміщення горища шляхом влаштування цегляної перегородки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для захисту права ОСОБА_1 шляхом зобов»язання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкоди у проведенні будівельних робіт.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1ст. 375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 24 березня 2019 року

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: