Справа № 128/2002/18
Провадження № 22-ц/801/419/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуСправа № 128/2002/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого : Копаничук С.Г.

суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі: Богацькій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду від 21.12.2018 року, ухваленого о 10 год. ОО хв. в приміщенні Вінницького районного суду суддею Ганкіною І.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особи без самостійних вимог - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису від 13 червня 2017 року, таким, що не підлягає виконанню, -

В с т а н о в и в :

20.09.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк», за участю третьої особи без самостійних вимог- приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису від 13.06.2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5576 таким, що не підлягає виконанню. Зазначав, що 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, у відповідності до якого було стягнуто з нього грошові кошти у сумі 1 707 863, 44 грн., як борг за кредитним договором №VIW3AK08140145 від 29.02.2008 року, укладеним між ним та АТ КБ «ПриватБанк». Сума заборгованості згідно виконавчого напису складається з: 12 930,66 дол. США - основного боргу ; 4 111,62 дол. США- відсотків, 819,24 дол. США - комісії, 43 511,63 дол. США - пені, а всього - 64 441,81 дол. США Виконавчий напис був вчинений на підставі кредитно-заставного договору від 29.02.2008 року. У відповідності до пункту 17.1. за цим договором банк надає кредит на таких базових умовах : загальний розмір кредиту 18 867,93 дол. США, кінцева дата погашення кредиту 27.02.2015 року. 12.10.2017р. старшим державним виконавцем Вінницького районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим написом.

Вважає, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо вимог за якими строк позовної давності був пропущений, а також до розрахунку було неправомірно включено штраф у розмірі 3 068,66 дол. США; пеню у розмірі 43 511,63 дол. США, комісію у розмірі 557,13 дол. США, відсотки на загальну суму 2757,47 дол. США., строкові платежі по тілу кредиту на загальну суму 3317,80 дол. США, а всього 53 212, 69 дол. США в тоой час як строк давності сплив щодо тіла кредиту і ,як наслідок, відсотків, пені, комісії, штрафу,що свідчить про спірність заборгованості .Крім того третьою особою не було враховано, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з нього було стягнуто заборгованість у встановленому судом розмірі - еквівалент 14 032,42 долари США , а відтак вчиняючи виконавчий напис нотаріус фактично стягнув борг у подвійному розмірі .

Просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 13 червня 2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5576, таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Вінницького районного суду від 21.12.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» ,за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису від 13.06.2017 року, який зареєстрований в реєстрі за № 5576 таким, що не підлягає виконанню та стягненні судових витрат - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначив, що суд невірно встановив обставини справи, допустив невідповідність висновків їм , а також порушив норми матеріального права. Суд не звернув увагу на те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за відсутності безспірності вимог ,за вимогами строк давності яких минув, що прямо суперечить положенням статті 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, між сторонами договору було підписано додаткову угоду, умови якої не враховані, подані документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. До розрахунку було неправомірно включено штраф у розмірі 3 068,66 дол. США; пеню у розмірі 43 511,63 дол. США, комісію у розмірі 557,13 дол. США, відсотки на загальну суму 2757, 47 дол. США., строкові платежі по тілу кредиту на загальну суму 3317,80 дол. США, що в загальному становить 53 212, 69 дол. США.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача,осіб, що брали участь у розгляді справи,перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своіх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що 29.02.2008 року між відповідачем і ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір №VIW3AK08140145, згідно якого банк надав, а останній отримав кредит в розмірі 18867,93 долари США на купівлю автомобіля Cherry TIGGO, з датою погашення 27.02.2015 року і на умовах повернення, зазначених у договорі.

13.06.2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис, у відповідності до якого з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за укладеним ним та АТ КБ «ПриватБанк» договором №VIW3AK08140145 від 29.02.2008 року у сумі 1 707 863, 44 грн., ,що складається з: 12 930,66 дол. США - основного боргу ; 4 111,62 дол. США- відсотків, 819,24 дол. США - комісії, 43 511,63 дол. США - пені, а всього - 64 441,81 дол. США.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з дотриманням вимог встановлених, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

АК КБ «Приватбанк» подав приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. для вчинення виконавчого напису документи згідно з Переліком документів ,за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, що підтверджують прострочення виконання зобов'язання, наявність, розмір та безспірність заборгованості, а тому нотаріус на законних підставах вчинив виконавчий напис. При цьому суд виходив з того, що кредитний договір є укладеним на невизначений строк і є триваючим, а тому право на примусове стягнення боргу виникає у кредитора кожен день , а строки , передбачені ст.88 ЗУ «Про нотаріат», за яких можливе вчинення виконавчого напису - якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3 років, не є позовною давністю ,а тому нею є дата направлення боржнику вимоги про усунення порушень, яка була направлена боржнику 06.06.2017 року.

Апеляційний суд з даним висновком та рішенням суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року№ 296/5(далі - Порядок).Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовідносини з вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульовані Главою 14 Закону «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу

Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такими документами відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, є : оригінал кредитного договору; виписка по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Суд першої інстанції вірно встановив, що посилання позивача на подвійне стянення в якості підстави для визнання напису таким ,що не підлягає виконанню, не заслуговує на увагу, оскільки предметом судового розгляду у іншій цивільній справі була заборгованість за іншим кредитним договором №VIWPFD40316167. Також безпідставні є доводи скарги щодо незаконності рішення суду з тих мотивів, що 23.08.2018 року між сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору, якою узгоджена набагато менша сума заборгованості ,оскільки згідно ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, який розглянув справу відповідно ст.13 ЦПК в межах заявлених особою вимог .Оскільки позивач не зазначав таких обставин, як підставу для визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, вказане посилання не може свідчити про незаконність рішення.

Проте , інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 заслуговують на увагу і свідчать про необгрунтованість прийнятого рішення.

Так,суд першої інстанції встановивши, що письмова вимога боржнику про усунення порушень за даним кредитним договором направлена 06.06.2017 року і кредитор надав нотаріусу передбачені Переліком необхідні документи ,проте невірно встановив, з якого дня в зв'язку з порушенням боржником зобов'язання у кредитора виникло право вимоги і не звернув увагу ,що з цього дня минуло більше трьох років. Для зазначеної вимоги законом не встановлено іншого строку давності ,а збільшений за домовленістю пунктом 14.11 кредитного договору строк позовної давності в 5 років не є строком давності встановленим саме Законом.

Разом із тим, з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається ,що строк ,за який проводилось стягнення заборгованості за виконавчим написом, складає 9 років 2 місяці і 12 днів , а саме: з 29.02.2008 року по 11.05.2017 рік.

Суд на вказане уваги не звернув ,не встановив з якого часу припинив виконувати зобов'язання боржник, коли у нього виникла заборгованість що стягувалась за оскаржуваним виконавчим написом ,а у кредитора відповідно право вимоги .

Як вбачається з матеріалів справи боржник зобов'язаний погашати суму заборгованості за кредитом щомісячними черговими платежами 28 числа кожного місяця згідно графіку ( а.с.18)

Відповідно до ст.ст.526, 530 ч.1,610,612 ч.1 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином , право вимоги виконання зобов'язання у кредитора виникає з фактів неоплати боржником кожного чергового платежу , які свідчать про порушення ним прав кредитора.

Згідно пунктів 12.1 і 12.2.6. кредитно-заставного договору до події дефолту ,яка дає право кредитору вимагати негайного повернення кредиту, відноситься ,зокрема, затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше протягом календарного місяця.

З виписки по рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості (а.с.10) вбачається ,що прострочена заборгованість за кредитом і з пені за порушення боржником строків розрахунків , почала нараховуватися ОСОБА_3 з 24.12.2008 року ,а з 28.04.2011 року така заборгованість лише зростала ,тобто затримання оплати частини наданого кредиту та/або процентів тривало більше 1 місяця.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто, право вимоги стягнення заборгованості будь-яким обраним кредитором способом - чи то зверненням до суду, чи то вчиненням виконавчого напису нотаріуса у кредитора виникло починаючи з 24.12.2008 року . Враховуючи, що суми заборгованості , починаючи з цієї дати , були включені кредитором у вимоги ,ва від права виникнення якого у кредитора минуло більше 3 років ,у нотаріуса не було підстави вчиняти виконавчий напис через відсутність передбаченої ст.88 ЗУ «Про нотаріат» умови.

Право вимоги у стягувача не виникає в момент реалізації ним такого права шляхом направлення вимоги боржнику , а виникає об'єктивно , тобто внаслідок порушення договору останнім у нього виникає право на таку вимогу ,яке не залежить від суб'єктивної волі стягувача щодо того, коли таку вимогу реалізовувати. Відтак , висновок суду про те, що приватний нотаріус без порушень вчинила виконавчий напис , так як термін (день) виникнення права вимоги у стягувача має обчислюватись із дати направлення боржнику вимоги про усунення порушень , виник внаслідок невірного трактування дня виникнення у стягувача права вимоги ,розуміючи під ним направлення вимоги боржнику.

Оскільки суд неповно встановив обставини справи та невірно витлумачив норми матеріального права, внаслідок чого здійснив висновки ,які не відповідають обставинам справи та вимогам закону ,рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким ,що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК Українит підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати на сплату судового збору в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.374-376,382,384 ЦПК України ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду від 21.12.2018 року скасувати.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 13 червня 2017 року, який зареєстрований за №5576 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у сумі 353 грн. за подання позовної заяви та 1057,21 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Позивач: ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований: АДРЕСА_1.)

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ()

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: С.Г. Копаничук