Справа №701/265/19
Номер провадження2/701/188/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - А. І. Костенка

за участю секретаря - Е. М. Киряхно

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради про зняття арешту та заборони здійснювати відчуження,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту та заборони здійснювати відчуження.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 26 вересня 1990 року відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, позивач придбав у радгоспу «Маньківський» житловий будинок, який розташований по вулиці Соборна (колишня Леніна), будинок № 102 в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області. Відповідно до умов договору позивач зобовязувався сплатити кошти в сумі 7200 карбованців на протязі 10 років до двадцять шостого вересня 2000 року. На момент укладення договору у позивача були кошти щоб в повному обсязі сплатити вартість будинку, але після закінчення вищого навчального закладу, з 24 серпня 1987 року, позивач як молодий спеціаліст почав працювати в радгоспі «Маньківський» смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області і вказані умови договору були внесені за ініціативою директора радгоспу «Маньківський», з метою, що позивач не міг залишити свою посаду та змінити місце роботи. Відповідно до умов договору з позивача щомісячно вираховувалися кошти в рахунок даного договору, що підтверджується наданими позивачем документами. 10 грудня 1997 році, відповідно до наказу № 42, позивач звільнився з радгоспу «Маньківський» за власним бажанням. На момент звільнення з радгоспу «Маньківський» ним було сплачено повну суму вартості будинку, будь яких матеріальних претензій щодо боргу за будинок до позивача не було. У звязку з інфляцією, розмір заробітної плати значно зріс і вказана вартість будинку у разі необхідності могла бути погашена позивачем за рахунок однієї місячної заробітної плати. В подальшому, відповідно до протоколу №1 від 5 жовтня 2001 року вказане підприємство було перейменовано в товариство з обмеженою відповідальністю «Мир». Відповідно до п. 12 Статуту, ТОВ «Мир» є правонаступником прав та обовязків ВАТ «Маньківське». 18 квітня 2007 року ТОВ «Мир» припинило свою діяльність у звязку з банкрутством. Правонаступники ТОВ «Мир» відсутні. Земельна ділянка розміром 0,1195 га на якій побудований житловий будинок належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 759778 від 29 грудня 2009 року. Враховуючи, що вказаний житловий будинок знаходиться на території селища Маньківка, відповідачем по справі є Маньківська селищна рада. 23 січня 2018 року позивач отримав відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок власником якого являється позивач, з даного витягу позивачу стало відомо, що 23 травня 2007 року реєстратором: Маньківська державна нотаріальна контора, на житловий будинок позивача було накладено заборону на відчуження. Підстава обтяження - повідомлення, б/н, радгосп «Маньківський». Позивач вважає, що вказане обтяження було накладено безпідставно так як радгоспу «Маньківський» на той час уже не було, а його правонаступник ТОВ «Мир» припинив свою діяльність у звязку з банкрутством 18 квітня 2007 року. Позивач звертався з заявою до Маньківської державної нотаріальної контори з заявою про зняття обтяження, однак позивачу було відмовлено на тій підставі, що для зняття обтяження потрібна заява від кредитора, ініціатора накладення обтяження, тобто від радгоспу «Маньківський» чи його правонаступника. Враховуючи, що на даний час радгосп «Маньківський» та його правонаступник ТОВ «Мир» припинили свою діяльність, то зняття обмежень можливо тільки за рішенням суду.

Позивач та його представник до суду не зявилися, але надали суду заяву в якій просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Представник Маньківсаької селищної ради в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 26 вересня 1990 року відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, позивач придбав у радгоспу «Маньківський» житловий будинок, який розташований по вулиці Соборна (колишня Леніна), будинок № 102 в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області. Відповідно до умов договору позивач зобовязувався сплатити кошти в сумі 7200 карбованців на протязі 10 років до двадцять шостого вересня 2000 року. На момент укладення договору у позивача були кошти щоб в повному обсязі сплатити вартість будинку, але після закінчення вищого навчального закладу, з 24 серпня 1987 року, позивач як молодий спеціаліст почав працювати в радгоспі «Маньківський» смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області і вказані умови договору були внесені за ініціативою директора радгоспу «Маньківський», з метою, що позивач не міг залишити свою посаду та змінити місце роботи. Відповідно до умов договору з позивача щомісячно вираховувалися кошти в рахунок даного договору, що підтверджується наданими позивачем документами. 10 грудня 1997 році, відповідно до наказу № 42, позивач звільнився з радгоспу «Маньківський» за власним бажанням. На момент звільнення з радгоспу «Маньківський» ним було сплачено повну суму вартості будинку, будь яких матеріальних претензій щодо боргу за будинок до позивача не було. У звязку з інфляцією, розмір заробітної плати значно зріс і вказана вартість будинку у разі необхідності могла бути погашена позивачем за рахунок однієї місячної заробітної плати. В подальшому, відповідно до протоколу №1 від 5 жовтня 2001 року вказане підприємство було перейменовано в товариство з обмеженою відповідальністю «Мир». Відповідно до п. 12 Статуту, ТОВ «Мир» є правонаступником прав та обовязків ВАТ «Маньківське». 18 квітня 2007 року ТОВ «Мир» припинило свою діяльність у звязку з банкрутством. Правонаступники ТОВ «Мир» відсутні. Земельна ділянка розміром 0,1195 га на якій побудований житловий будинок належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 759778 від 29 грудня 2009 року. Враховуючи, що вказаний житловий будинок знаходиться на території селища Маньківка, відповідачем по справі є Маньківська селищна рада. 23 січня 2018 року позивач отримав відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок власником якого являється позивач, з даного витягу позивачу стало відомо, що 23 травня 2007 року реєстратором: Маньківська державна нотаріальна контора, на житловий будинок позивача було накладено заборону на відчуження. Підстава обтяження - повідомлення, б/н, радгосп «Маньківський». Позивач вважає, що вказане обтяження було накладено безпідставно так як радгоспу «Маньківський» на той час уже не було, а його правонаступник ТОВ «Мир» припинив свою діяльність у звязку з банкрутством 18 квітня 2007 року. Позивач звертався з заявою до Маньківської державної нотаріальної контори з заявою про зняття обтяження, однак позивачу було відмовлено на тій підставі, що для зняття обтяження потрібна заява від кредитора, ініціатора накладення обтяження, тобто від радгоспу «Маньківський» чи його правонаступника. Враховуючи, що на даний час радгосп «Маньківський» та його правонаступник ТОВ «Мир» припинили свою діяльність. Викладені обставини підтверджуються письмовими доказами: копією паспорта та ідентифікаційного коду позивача (а.с. 5-6), копією витягу з Єдиному реєстру заборон (а.с. 7), копією договору купівлі - продажу, копією державного акту на землю (а.с. 8-10), копією трудової книжки (а.с. 11-14), заявою про зняття обтяження, копією протоколу №»1 (а.с. 17-18), копією статуту (а.с. 19-20), копією довідки з єдинного державного реєстру юридичних осіб (а.с. 21-23), листами Маньківської селищної ради № 76, 71 (а.с. 24-25). У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Таким чином, наявним є стан обтяження майна позивача з відсутністю документів, які підтверджують підстави обтяження, та разом з тим наявними і підтвердженими є обставини відсутності (припинення) обтяжувача-юридичної особи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. За ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до визначення, наведеного у ст. 2 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18 листопада 2003 року № 1255-IV, боржник - особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов'язання, або майновий поручитель за таким зобов'язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов'язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження; обтяжувач - уповноважений орган (особа) при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора. У відповідності до ст. 3 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. Відповідно до ст. 43 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Української PCP громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно підпункту 5.1. пункту 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; за рішенням суду та в інших випадках, передбачених законом, тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 14-16, 1317, 321, 322, 509, 328 ЦК України, Законом України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, Законом України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Зняти обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна обтяження у виді заборони (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 5002010, зареєстровано: 23.05.2007 11:10:06 за 5002010 реєстратором: Маньківська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н, Радгосп «Маньківський», обєкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: Черкаська область, Маньківський район, смт. Маньківка, вулиця Леніна, 102.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко