Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 301/1360/16-ц

провадження № 61-27027св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - страхова компанія «Глобус»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року у складі колегії суддів:

Фазикош Г. В., Куштана Б. П., Кондора Р. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до страхової компанії «Глобус» (далі - СК «Глобус»), третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення страхових виплат.

Позовна заява мотивована тим, що 15 лютого 2013 року близько 19 год. 40 хв. в селі Горбок, Іршавського району Закарпатської області з вини водія

ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Audi 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулося зіткнення з належним позивачці автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito» під керуванням водія ОСОБА_4

Автомобіль марки «Audi 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 та зареєстрований у Чеській Республіці.

16 лютого 2013 року з метою відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_1 звернулась до Чеської страхової компанії «Viena Insuranse Group» із заявою про відшкодування їй суми заподіяної шкоди. В електронному режимі їй надали відповідь про те, що шкода буде їй відшкодована їхнім представником в Україні - СК «Глобус». 09 січня 2014 року СК «Глобус» перерахувала їй

50 000,00 грн, решту суми, а саме: 77 526,11 грн їй не відшкодовано.

ОСОБА_1 просила стягнути з СК «Глобус» на її користь 208 612,13 грн страхового відшкодування.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 20174 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилено.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня

2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

12 квітня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 через засоби поштового зв`язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 березня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення прийнято без встановлення фактичних обставин справи та дослідження доказів.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Іршавського районного суду Закарпатської області.

У липні 2017 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

Розпорядженням від 07 червня 2019 року № 636/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-27027св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст фактичних обставин справи встановлених судом та мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що 15 лютого 2013 року близько 19 год. 40 хв. в селі Горбок Іршавського району Закарпатської області керуючи автомобілем марки «Audi 80», реєстраційний номер 4 НОМЕР_2 , ОСОБА_2 допустив зіткнення з належним на праві власності ОСОБА_1 автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого обидва транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від

14 березня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Дорожньо-транспортна пригода сталася на території України, за участю іноземного автомобіля марки «Audi 80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який видано іноземний договір страхування.

16 лютого 2013 року з метою відшкодування заподіяної шкоди ОСОБА_1 звернулась до Чеської страхової компанії «Viena Insuranse Group» із заявою про відшкодування їй суми заподіяної шкоди. В електроному режимі позивачці надали відповідь про те, що шкода буде їй відшкодована їхнім представником в Україні - СК «Глобус».

09 січня 2014 року СК «Глобус» перерахувала ОСОБА_1 50 000,00 грн.

Відповідно до статті 3 Конвенції про право, що застосовується до дорожньо-транспортних пригод від 04 травня 1971 року (ратифікована Законом України № 3513-VI від 15 червня 2011 року), правом, що застосовується, є внутрішнє право Держави, у якій відбулася пригода.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 49 Закону «Про міжнародне приватне право» № 2709-ІV від 23 червня 2005 року згідно якої права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Отже, судами попередніх інстанцій правильно визначено, що правовідносини з приводу виплати страхового відшкодування за страховим сертифікатом Зелена карта № НОМЕР_4 , регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01 липня 2004 року (далі - Закон

№ 1961-ІV).

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 статті 9 Закону № 1961-ІV від 01 липня 2004 року страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно пункту 9.4 Закону № 1961-ІV від 01 липня 2004 року страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. При цьому, страхова сума зазначається в Договорі страхування на дату його укладення.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-ІV від 01 липня 2004 року, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

В даному випадку цивільна відповідальність була застрахована міжнародним договором страхування «Зелена Карта», а страховий сертифікат «Зелена Картка» було оформлено в Чехії.

Умови міжнародного договору страхування «Зелена Карта» не передбачають розміру страхової суми, така сума по вказаним видам страхових договорів визначається згідно лімітів, які затверджуються Радою Бюро міжнародної системи автомобільного страхування та оприлюднюються на її офіційному сайті та на офіційному сайті Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке забезпечує членство України в міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена Карта» та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн членів цієї системи.

Згідно лімітів, затверджених Радою Бюро міжнародної системи автомобільного страхування для України, сума страхового покриття для України становить 50 000,00 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого суду, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки максимальний розмір страхового відшкодування по збитку заподіяному позивачу внаслідок заявленої ДТП, складає 50 000,00 грн, у зв`язку з чим заявлена ціна позову 208 612,13 грн (з урахуванням зміни валютного курсу гривні до долара США) суперечить приписам Закону № 1961-ІV від 01 липня 2004 року.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року, якою залишено без змін рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року, - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року, якою залишено без змін рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко