233 № 233/4696/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С. ,
за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулось АТ КБ «Приватбанк», в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.01.2011 року в загальному розмірі 115025,27 грн., яка включає заборгованість за кредитом 8099,84 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 21 січня 2011 року по 31 липня 2017 року - 106925,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.01.2011 р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви приєднання, який складається із самої заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті та були запропоновані АТ КБ «Приватбанк». Відповідач отримав кредит у розмірі 8300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте кредитні зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.05.2018 р. утворилась вказана заборгованість.
Крім того, позивач надав розрахунок сум, що стягується, зокрема, процентів. Так, нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість здійснювалось до 04.2014 року за формулою:
- нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N поточне тіло кредиту, M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;
- нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N поточне тіло кредиту, M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;
З 04.2014 року нарахування процентів здійснюється за формулою:
- нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, 2 або 1 коефіцієнт процентної ставки (1 застосовується у разі належного виконання зобовязань, 2 підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;
- нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 01.04.2019 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 21.01.2011 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копія якої долучена до матеріалів справи, відповідно до якого відповідач за рахунок кредитного ліміту, користуючись платіжною карткою, строк дії якої 04/17, здійснював витрати та платежі на погашення заборгованості, в результаті чого за відповідачем утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8099 грн. 84 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_1
З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк») змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва АТ КБ «ПриватБанк»).
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою в межах встановленого банку кредитного ліміту та здійснював платежі на погашення заборгованості.
Проте в порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.05.2018 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 115025,27 грн., яка складається з:
- 8099,84 грн. заборгованість за кредитом;
- 106925,43 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 21 січня 2011 року по 31 липня 2017 року.
Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів та наявності заборгованості за тілом кредиту в сумі 8099,84 грн. Проте позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оскільки судом встановлено, що остання кредитна картка, на підставі якої відповідач користувався кредитним лімітом, мала строк дії до 30 квітня 2017 року, що відповідає строку кредитування, іншого строку дії договору та інших умов виконання зобовязань сторони не передбачили, суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється, що відповідає висновку, викладеному у постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за процентами, що виникла з 01 травня 2017 року по 31 липня 2017 року задоволенню не підлягають.
Крім того, з розрахунку кредитної заборгованості, наданої позивачем вбачається, що позивачем збільшувався розмір процентної ставки за кредитним договором. Проте позивачем не надані докази щодо погодження з відповідачем таких змін умов кредитного договору.
Суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, зокрема, щодо порядку погодження з позичальником збільшення розміру процентної ставки шляхом направлення відповідного повідомлення, оскільки вони не підписані відповідачем, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року, відповідно до якої Умови надання банківських послуг застосовуються при наявності підпису позичальника, який відсутній на «Умовах та Правилах надання банківських послуг», наданих позивачем як частину кредитного договору, укладеного з відповідачем.
З наведеного випливає, що розмір процентної ставки, який має бути застосований до спірних правовідносин дорівнює 27,6 % річних, оскільки саме за таким розміром процентної ставки відповідачем здійснювалось погашення заборгованості, а отже вказаний розмір процентної ставки визнавався сторонами, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем.
Судом встановлено, що з 04.2014 року банком запроваджена формула нарахування процентів, яка суперечить умовам договору, вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 1048 ЦК України, зі змісту яких випливає, що проценти нараховуються лише на суму позики, а також вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до яких проценти на неустойку не нараховуються.
Крім того, позивачем залишилось не доведеним факт повідомлення та узгодження з відповідачем запровадження іншого порядку (формули) нарахування поточних та прострочених процентів.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №325/1163/16-ц.
В звязку з тим, що судом встановлена необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, та жодна із сторін не скористалась своїм правом самостійно подати до суду висновок експерта або заявити клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, суд дійшов висновку про те, що розмір процентів за користування кредитом, має вираховуватися, виходячи з формули, яка діяла на час укладання договору та до квітня 2014 року, виходячи з наступного.
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.03.2014 року заборгованість за процентами за користування кредитом склала 781,05 грн. Заборгованість за тілом кредиту, на яку нараховувались проценти у період з 01.04.2014 року по 30.04.2017 року (1126 днів) складала 8099,84 грн.
Застосовуючи формулу N*M/365*Y=Z, яку запроваджено банком для розрахунку процентів поточної та простроченої заборгованості, та яка діяла до 04.2014 року, де N тіло кредиту (в грн.), M процентна ставка, 365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів (в грн.), отримуємо наступний розрахунок заборгованості за процентами за період з 01.04.2014 року по 30.04.2017 року включно: 8099,84*27,6% / 365*1126=6896,54 (грн.).
А за підсумком сума заборгованості за процентами складає 7677 грн. 59 коп., що утворена шляхом додавання вищевказаних доданків (процентів за період з 01.04.2014 року по 30.04.2017 року включно та процентів, які нараховані станом на 31.03.2014 р.).
Судом не встановлено наявність умов кредитного договору щодо можливості нарахування банком комісії, крім того, в своїх розрахунках позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, ототожнюючи їх з неустойкою (пенею).
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Судом не встановлено наявність умов кредитного договору щодо розміру неустойки.
Крім того, при нарахуванні відповідачу пені позивачем не враховані положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).
Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».
02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».
Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».
Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Проте всупереч вищезазначеним вимогам позивачем неправомірно було віднесено платежі відповідача, здійснені 12.06.2014 р. в сумі 27,41 грн. та 09.10.2015 р. в сумі 12,29 грн., на загальну суму 39,70 грн., в рахунок погашення заборгованості за пенею та комісією, які відповідно до ч. 2 ст. 534 ЦК України мають бути спрямовані на погашення процентів.
Підсумовуючи наведене, заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 30.04.2017 року, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 7637 грн. 89 коп. (7677,59 39,70).
- 8099,84 грн. заборгованість за кредитом,
- 7637,89 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.
В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 241,08 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 279, 280-282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 241 (двохста сорока однієї) гривні 08 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя