ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8782/18 Номер провадження 22-ц/814/372/19Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря - Коротун І.В.

за участі - ОСОБА_2, його представника - адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тригубенко Ірини Юріївни, за участю заінтересованої особи - стягувача у справі - ОСОБА_5

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2018 року

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тригубенко Ірини Юріївни щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві керування транспортними засобами. В обґрунтування скарги зазначено, що він є водієм таксі, тому обмеження його у праві керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела існування та сприятиме в подальшому зростанню заборгованості по аліментним зобов'язанням.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2018 року у задоволенні скарги на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тригубенко Ірини Юріївни - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що боржником заборгованість по аліментах в рамках виконавчого провадження не погашено та стягувачем не підтверджено факт сплати заборгованості та її відсутності на поточний період, рішення державного виконавця щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, прийнято відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження».

З даною ухвалою не погодився скаржник та подав на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення його скарги. В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що судом не враховано, що він працює як приватний підприємець, та надає послуги таксі, тому тимчасове обмеження його у праві користування транспортним засобом позбавило його єдиного джерела доходу.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Шевченківському ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП № 47818482 стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.03.2015р. і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.10.2018 року ОСОБА_2 має борг перед стягувачем по виплаті аліментів у розмірі 43866,20грн.

Згідно ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі

Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області при примусовому виконанні рішення встановлено , що боржник має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, в зв'язку з чим постановою від 01.10.2018 року тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. (а. с.11).

Частиною 10 статті ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено підстави, за яких тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано.

Таким чином, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищенаведених підстав.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_2 вказав, що встановлення такого обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, оскільки він як фізична особа - підприємець надає послуги таксі.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем. / а.с.9/.

Згідно з Витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_2 відкрито два види господарської діяльності - надання послуг таксі, роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет./ а.с.8/.

Тобто надання послуг з таксі є не єдиним видом діяльності ОСОБА_2

Крім того,зазначені документи на заняття підприємницькою діяльністю видані 01.10.2018 року, тобто в день прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обмеження у праві керування транспортними засобами позбавить боржника, з урахуванням тих видів діяльності, на які ОСОБА_2 має право, основного законного джерела засобів для існування, скаржником у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку суду не надано.

Самі по собі пояснення про те, що керування транспортним засобом є основним законним джерелом засобів для існування боржника, без доведення цих обставин, не можуть бути прийняті судом як беззаперечні докази в обґрунтування його скарги.

В свою чергу, згідно даних, які отримав державний виконавець в процесі примусового виконання рішення від УПФУ та ДФС, ОСОБА_2 не працевлаштований та джерела доходів у нього відсутні.

Як зазначив ОСОБА_2 в судовому засіданні, власного транспортного засобу він не має, користується автомобілем, належним іншій особі. Договору найму транспортного засобу суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про те, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортним засобом позбавить його єдиного джерела існування, не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з довідки - розрахунку державного виконавця, ОСОБА_2має заборгованість по аліментах у розмірі 43866,20 грн.

Колегією суддів також враховується, що ОСОБА_2 не надано жодних підтверджень причин непогашення заборгованості по аліментам, також не наведено обставин, які б свідчили не тільки про його небажання ухилятися від обов'язку по утриманню дитини, а й про заходи, що він вживає для цього.

Відповідно до статті 18 цього Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв в межах визначених законом.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: ______________ О.О.Панченко ___________________В.П. Пікуль