КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 759/15417/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.

апеляційне провадження: 22-ц/824/10060/2019 Доповідач Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича у виконавчому провадженні №57561755 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. у виконавчому провадженні № 57561755 про визнання незаконними дій приватного виконавця щодо вчинення незаконних дій та заборони оформлення акту про набуття права власності за результатами проведених торгів.

Одночасно просив зупинити стягнення за виконавчим документом №759/15417/16-ц виданого Святошинським районним судом м. Києва 20 квітня 2012 року.

Свій позов обґрунтовував тим, що 28.02.2019 року від представника TOB «Завод Готових Сніданків «Аеро-зет» дізнався про наявність проекту протоколу торгів № 388197 Державне підприємство «СЕТАМ» щодо стягнення його майна - шляхом його продажу з аукціону.

ОСОБА_1 зазначив, що приватний виконавець в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: не може здійснювати примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, але вчинив дії по стягненню майна ОСОБА_1 , а саме: земельної ділянки, площею: 0.15 га., цільове призначення: для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса. На земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва. Приватний виконавець Постановою від 05.11.2018р. наклав арешт на майно боржника, 13.11.2018р., та призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та сформував заявку на продаж даного майна до ДП СЕТАМ, відповідно до якої відбулися торги, протокол №388197 проведення електронних торгів по лоту №327759: Земельна ділянка, площею 0.1500 га, та об`єкт незавершеного будівництва.

Також, апелянт зазначив, що приватний виконавець порушив вимоги нормативних документів та зробив незаконні виконавчі дії: порушив: Наказ №2831/5 від 29.09.2016 Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» в частині того, що Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує. Так, приватний виконавець в порушення вимог даного наказу, всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» направив документи для продажу майна боржника, що не підлягає стягненню на продаж.

Святошинський районний суд міста Києва стягнув з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредиту та відсоткам в розмірі 40 609,97 доларів США, що еквівалентно 2 973 541,36 грн. та судовий збір - 44 603, 12 грн., а всього - 3 018 144 (три мільйона вісімнадцять тисяч сто сорок чотири) грн. 48 коп. за рахунок майна, а саме: земельної ділянки, площею: 0.15 га, цільове призначення: для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, скаржник посилається на те, що порушуючи вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», виконавець порушив статтю 2 Закону України «Про виконавче провадження», а саме положення про те, що: виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права та законності.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа № 759/15417/16-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 20.04.2018 року по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ВП № 57561755, - скасував.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 18 червня 2019 року, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянта зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права та неправильне їх застосування. У рішенні суду неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно встановив що земельна ділянка, як предмет іпотеки не підпадає під дію Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Судом порушено норми процесуального права в тій частині, що на приватного виконавця покладається обов`язок у разі виявлення недобудованого об`єкту звернутись до суду з листом з визначенням питання щодо реєстрації права власності, звернення до стягувача, щодо фінансування стягувачем оформлення права власності на будинок і лише після цього подання заяви на проведення торгів. Всупереч вищезазначених вимогам закону виконавець провів безпосереднє звернення про продаж на прилюдних торгах майна без належних правовстановлюючих документів. Також невірно зазначено тип та склад лоту, невірно зазначено адрес об`єкта, не вірно визначена вартість майна, що передається на реалізацію, недостовірна заявка складена та направлена виконавцем на ДП Сетам. Відповідно приватний виконавець порушив вимоги нормативних документів та зробив незаконні виконавчі дії, а суд першої інстанції неповно та неточно дослідив даніобставини справи, в результаті чого дійшов до невірних висновків та прийняв незаконне рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

В судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник державного виконавця адвокат Юхименко Ю.Ю. заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з договором іпотеки за №013/367-1 від 02.04.2008 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , предметом іпотеки є саме земельна ділянка.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів у іпотеці в ОСОБА_1 перебуває лише земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н ., Колонщинська с / рада, кадастровий номер: :07:010:0100 .

Інформації щодо об`єктів незавершеного будівництва, що належать ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не міститься.

Відмовляючи у задоволені скарги суд першої інстанції прийшов до висновку, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, а не самого будинку.

Оскільки, реєстрація об`єкту незавершеного будівництва не проводилось, то відповідності до вимог чинного законодавства ОСОБА_1 зазначений будівництво не є житлом, і може вважатись об`єктом незавершеного будівництва з урахуванням ступені його готовності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає. що рішення суду повністю відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції належних, достовірних та достатніх доказів в розумінні Цивільного процесуального кодексу України на підтвердження факту того, що на земельній ділянці що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р-н., Колонщинська с/ рада, кадастровий номер: :07:010:0100 розташований саме об`єкт незавершеного будівництва із зазначенням ступені готовності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться у порядку, встановленому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше, з урахуванням певних особливостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом; документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 331 ЦК України,до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Оскільки, реєстрація об`єкту незавершеного будівництва не проводилось, у відповідності до вимог чинного законодавства апелянт вважається власником матеріалів та обладнання, що були використані при будівництві даного об`єкту.

Колегія суддів вважає, що приватний виконавець Трофименко Михайло Михайлович діє в межах Закону "Про виконавче провадження", та правомірно вчиняє дії, щодо виконання судового рішення.

Колегія судів не приймає доводи апелянта, що Апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно встановив що земельна ділянка, як предмет іпотеки не підпадає під дію Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Судом порушено норми процесуального права в тій частині, що на приватного виконавця покладається обов`язок у разі виявлення недобудованого об`єкту звернутись до суду з листом з визначенням питання щодо реєстрації права власності, звернення до стягувача, щодо фінансування стягувачем оформлення права власності на будинок і лише після цього подання заяви на проведення торгів. Всупереч вищезазначених вимогам закону виконавець провів безпосереднє звернення про продаж на прилюдних торгах майна без належних правовстановлюючих документів. Також невірно зазначено тип та склад лоту, невірно зазначено адрес об`єкта, не вірно визначена вартість майна, що передається на реалізацію, недостовірна заявка складена та направлена виконавцем на ДП Сетам. Відповідно приватний виконавець порушив вимоги нормативних документів та зробив незаконні виконавчі дії, а суд першої інстанції неповно та неточно дослідив дані обставини справи, в результаті чого дійшов до невірних висновків та прийняв незаконне рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Оскільки земельна ділянка та будинок який будується не підпадає під вимоги зазначеного Закону приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, у виконавчому проваджені №57561755 не має відповідних обмежень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»,Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 серпня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль