Справа № 450/1711/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/2819/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника Личаківського ВДВС м.Львова

ГТУЮ у Львівській області - Кузьменко Н.О.,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2018 року заявник ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, вимоги якої в процесі розгляду справи уточнив, та просив визнати дії головного державного виконавця Личаківської ВДВС м. Львова Турко Н.С. по винесенню постанови від 03.09.2018 року про прийняття виконавчого провадження № 51497713 протиправними та скасувати вказану постанову; визнати дії заступника начальника Пустомитівського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області протиправними та скасувати постанову від 31.08.2018 року про передачу виконавчого провадження № 51497713.

В обгрунтування скарги покликався на те, що державний виконавець Личаківського ВДВС м. Львова Турко Н.С. прийняв виконавче провадження № 51497713 з огляду на те, що боржник, ОСОБА_4, є 100 % власником ТзОВ «Координата», яке знаходиться з адресою м. Винники, вул. Винниченка, 14, що знаходитися на території Личаківського ВДВС, проте власник товариства і власник майна це різні поняття, а постанова від 03.09.2018 року про прийняття виконавчого провадження № 51497713 не містить жодних даних про те, що майно боржника знаходиться на території Личаківського району м. Львова.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5.В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відповідно до Розділу 5 абз.2 п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі - відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби. Оскільки відводу (самовідводу) всіх державних виконавців Пустомитівського ВДВС не було, а відтак і передача виконавчого провадження в Личаківський ВДВС м Львова є незаконною. Вказує, що підставою для винесення постанови про прийняття виконавчого провадження повинна бути постанова начальника органу державної виконавчої служби вищого рівня, однак така постанови не приймалася, що є порушенням вимог п.1 абз.3 глави V Інструкції. Звертає увагу на те, що оскаржувана постанова не містить жодних даних про те, чому саме перевага надана майну боржника, яке знаходиться на території Личаківського району м.Львова, оскільки він є власником ТзОВ «Координата», а не його майна. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника Личаківського ВДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області - Кузьменко Н.О., ОСОБА_3 щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що заступником начальника Пустомитівського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рослюком Т.С. постанова про передачу виконавчого провадження від 31.08.2018 року винесена в межах його повноважень, у відповідності до абзацу другого пункту шостого розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, оскільки боржник ОСОБА_4, є 100 % власником корпоративних прав ТзОВ «Координата», яке знаходиться за адресою м. Винники, вул. Винниченка, 14, що знаходиться на території Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, а відтак в діях державних виконавців не встановлено жодних неправомірних дій, які б свідчили про порушення охоронюваних законом прав скаржника, як сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.08.2018 року ОСОБА_3 подала на ім'я начальника Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області заяву про передачу виконавчого провадження №51497713 в Личаківський ВДВС м. Львова та об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, оскільки Личаківським ВДВС заведене інше виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_4, а також з тих підстав, що ОСОБА_4 є 100 % власником корпоративних прав ТзОВ «Координата», що знаходитися на території Личаківського району м. Львова.

31.08.2018 року заступником начальника Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рослюк Т.С. на підставі п.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» винесену постанову про передачу виконавчого листа № 450/1711/15-ц виданого 03.06.2016 року Пустомитівським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 143 999, 82 грн. заборгованості та понесені витрати судового збору у розмірі 3533, 23 грн. та витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 453, 45 грн. у Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області, оскільки встановлено, що боржник ОСОБА_4 є 100 % власником ТзОВ «Координата», яке знаходиться за адресою м. Винники, вул. Винниченка, тобто, на території Личаківського району м. Львова.

03.09.2018 року головним державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області Турко Н.О. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 51497713, оскільки боржник ОСОБА_4 є 100 % власником ТзОВ «Координата», яке знаходиться за адресою м. Винники, вул. Винниченка, 14, що знаходиться на території Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Згідно п. 6-10 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення. Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 6 цього розділу, за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження; до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, інших органів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, за рішенням директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо будь-яких виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби; до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби. У випадках, передбачених абзацами третім та четвертим пункту 7 цього розділу, особа, яка прийняла рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження, виносить вмотивовану постанову, де обов'язково зазначаються обставини, що обумовили передачу виконавчого провадження, та строки передачі матеріалів виконавчого провадження, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів. Постанова надсилається сторонам виконавчого провадження та до відповідних органів державної виконавчої служби. Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження. Державний виконавець, якому передано виконавче провадження, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження матеріалів виконавчого провадження зобов'язаний винести постанову про прийняття виконавчого провадження, яку надсилає сторонам виконавчого провадження. У випадках, передбачених пунктами 4, 6 цього розділу, матеріали виконавчого провадження передаються сформованими у хронологічному порядку за датами надходження документів, прошитими та пронумерованими, з описом документів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постанова про передачу виконавчого провадження від 31.08.2018 року винесена державним виконавцем відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця, виконавче провадження відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень проводиться за місцем знаходження майна боржника, оскільки ОСОБА_4, є 100 % власником корпоративних прав ТзОВ «Координата», яке знаходиться за адресою м. Винники, вул. Винниченка, 14, що знаходиться на території Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого лише у разі відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними нормами законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текс постанови складено 01.04.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.