ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4429/19 Справа № 175/4544/18 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності окремих записів в трудовій книжці, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності йому окремих записів в трудовій книжці, вказавши заінтересованою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Вказував, що у його трудовій книжці від 26 грудня 1979 року за НОМЕР_1 під другим записом від 01 лютого 1977 року відсутній підпис робітника домобудівельного комбінату, який вніс його в трудову книжку під НОМЕР_2 під четвертим, п'ятим та шостим записом та під сьомим записом проставлена печатка республіки Україна, а не Української Радянської Соціалістичної Республіки Україна, що перешкоджає йому в оформленні державної пенсії, оскільки вказані трудові записи, оформлені з похибками, перешкоджають йому в зарахуванні страхового стажу.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд встановити факт належності записів за номерами 2,4,5,6,7 у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26 грудня 1979 року саме йому - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року заява ОСОБА_1 залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не відмовляло йому у призначенні пенсії, твердження суду з цього приводу є помилковим; ухвала обмежує право на звернення до суду за захистом його прав.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та провадження у справі закрити, виходячи з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз'яснення, що при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов'язана необхідність встановлення цього стажу.

Звертаючись до суду, заявник просив суд встановити факт належності записів за номерами 2,4,5,6,7 у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 26 грудня 1979 року саме йому - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що, як вбачається з матеріалів справи, необхідно для підтвердження його трудового стажу.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637- основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Таким чином, для встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника законом встановлено окремий порядок, з урахуванням якого заявнику для розгляду питання про підтвердження цього факту необхідно звернутися до спеціально створеної пенсійним фондом комісії.

Враховуючи діючий порядок, у разі незгоди з прийнятим рішенням органу, який призначає пенсії, особа має право на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України звернутися за захистом свого права до суду, але не з заявою про встановлення факту трудових відносин та не з заявою про встановлення належності записів в трудовій книжці заявнику, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі №706/1637/16-ц.

Розглядаючи справу та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції не врахував, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства факти щодо трудового стажу, оскільки законодавством визначено позасудовий порядок їх вирішення, за таких обставин розгляд вимог заявника не може відбуватися за правилами цивільного судочинства ні в окремому провадженні, ні в загальному, тому наявні всі підстави для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати, провадження у даній справі закрити.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.