Справа № 182/2452/18
Провадження № 2/0182/477/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.04.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

встановив:

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

21 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було перейменовано в Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»).

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що відповідно до Анкети-заяви № б/н від 14 листопада 2006 року ОСОБА_3 отримав від ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_3 зобовязувався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) у терміни, встановлені кредитним договором.

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитом відсотків у встановленні кредитним договором терміни, ОСОБА_3 не виконував, у звязку з чим у нього склалась заборгованість за кредитом.

26 листопада 2014 року ОСОБА_3 помер.

Відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією її паспорту.

На виконання вимог частини другої статті 1281 ЦК України, 01 лютого 2016 року Банком була направлена претензія кредитора до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори.

Згідно відповіді наданої Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою від 03 лютого 2016 року, на день відкриття спадкової справи відомості відомостей про спадкоємців померлого ОСОБА_3 у державній нотаріальній конторі немає.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № б/н від 14 листопада 2006 року складає 7094,53 грн. та є заборгованістю за кредитом.

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, представник позивача просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.41).

Відповідачі ОСОБА_2 з позовом ознайомлена та в своєму відзиві (а.с.53,54) зазначила, що вона заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними, оскільки з претензією кредитора позивач звернувся до нотаріальної контори 23 січня 2016 року, в якій зазначалося, що на даний час їм стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 В той же час з вимогою до спадкодавця позивач звернувся лише 29 листопада 2017 року, тобто с пропуском шестимісячного строку встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

У звязку з наведеними обставинами ОСОБА_2 просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в своїй відповіді на відзив зазначив, що зобовязання має виконуватися належним чином, тому просив задовольнити позовні вимоги Банку.

Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом, 14 листопада 2006 ОСОБА_3 на підставі Заяви позичальника № б/н отримав від ЗАТ КБ "ПриватБанк" кредит у сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік (а.с.12).

Зазначений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової згоди позичальника ОСОБА_3 на надання йому Банком відповідної платіжної картки. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак породжували відповідні договірні зобов'язання для сторін по справі.

26 листопада 2014 року ОСОБА_3 помер (а.с.23).

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 21 грудня 2017 року заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № б/н від 14 листопада 2006 року становить 7094,53 грн. та в цілому складається із заборгованості за кредитом (а.с.5-10)

За правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Частинами 2,3 ст. 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить предявити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право предявити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії , може реалізувати своє суб'єктивне право.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги (ч. 4 ст. 1281 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» була направлена до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори претензія кредитора за вих. № SAMDN9594 від 23 січня 2016 року в якій просили повідомити, чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити їх кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком. (а.с.24-30).

Таким чином, можна зробити висновок, що про смерть боржника ОСОБА_3 позивачу стало відомо 23 січня 2016 року.

03 лютого 2016 року Перша Нікопольська державна нотаріальна контора своєю відповіддю № 243/02-14 повідомила позивача про те, що згідно претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» заведена спадкова справа № 36/2016 після смерті ОСОБА_3, померлого 26 листопада 2014 року. Відомостей щодо спадкоємців померлого ОСОБА_3 у державній нотаріальній конторі немає (а.с.31).

В той же час, лист-претензію щодо погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_3, позивачем було направлено на адресу відповідача лише 29 листопада 2017 року (а.с.32,33), що підтверджується відбитком штемпелю ПАТ «Укрпошта» та відповідною квитанцією, тобто з пропуском шестимісячного строку визначеного ст. 1281 ЦК України для звернення з відповідною вимогою до спадкоємця боржника.

До того ж, доказів отримання вказаного листа-претензії відповідачем ОСОБА_2, позивачем суду надано не було.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Таким чином, кредитор предявив вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

З цих підстав, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.1268-1270,1281,1282,1296,1297 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити Акціонерному товариству ОСОБА_1 «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 01 квітня 2019 року.

Суддя: ОСОБА_4