Справа № 162/592/18 Головуючий у 1 інстанції: Гладіч Н. І.
Провадження № 22-ц/802/339/19 Категорія: 26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - Левченко Я.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника позивача Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - Панченка Дмитра Вікторовича на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору про іпотечний кредит № 61/8-07 від 25.05.2007 року відповідачу ОСОБА_4 надано кредит у розмірі 51 000 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором про іпотечний кредит 25 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_8 було укладено договір поруки №187/12-07.

17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

Крім того, позивач зазначав, що станом на 06 серпня 2018 року у відповідачів виникла заборгованість перед банком в розмірі 30 062, 43 дол. США (що відповідно до курсу НБО станом на 06.08.2018 року становить 814 472, 43 грн.), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7059,97 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 191 273,66 грн.; заборгованість за відсотками - 6 970, 99 дол. США, що складає 188 862,95 грн. по курсу НБУ, пеня - 16031, 47 дол. США, що станом на 06.08.2018 року в гривневому еквіваленті становить 434 335, 82 грн.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань, банк звертався до суду про стягнення із ОСОБА_4, ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором. Рішенням суду із відповідачів солідарно було стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 18 368, 11 дол. США, із яких: тіло кредиту - 17 809,84 дол. США; заборгованість за відсотками - 351, 99 дол. США; 206, 28 дол. США - пеня.

Станом на 06.08.2018 року заборгованість ОСОБА_4 перед банком складає 22 775,18 дол. США, що по курсу НБУ становить 617 041,14 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 0 грн., по відсотках - 6 823,59 дол. США, (по курсу НБУ - 184 869,48 грн.), по пені - 15 951,59 дол. США, що становить 432 171, 66 грн. згідно курсу НБУ. Заборгованість по пені за останній календарний рік - 4 125, 72 дол. США (що в гривневому еквіваленті становить 111 776,90 грн.).

З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів по справі в користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість по відсотках за договором про іпотечний кредит № 61/8-07 від 25.05.2007 року в розмірі 6 823, 59 дол. США (184 869,48 грн.) та судові витрати по справі.

19 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про зміну процесуального статусу ОСОБА_8 з відповідача - на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Водночас позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог (фактично - про зміну предмету та підстав позову), в якій позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 заборгованість по 3 % річних на прострочену заборгованість на суму тіла кредиту в розмірі 5 815, 77 грн., заборгованість по інфляційних витратах на суму тіла кредиту - 18 222, 76 грн., заборгованість за відсотками у розмірі облікової ставки НБУ - 29 644, 52 грн., заборгованість 3% річних на суму відсотків - 197, 16 грн.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2018 року заяву позивача задоволено, постановлено змінити процесуальний статус ОСОБА_8 з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року по даній справі у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Панченко Дмитро Вікторович подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, у якій, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив скаргу задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з'явились, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову банку, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для стягнення з відповідача в користь позивача процентів за користування кредитом не має, оскільки банк використав своє право вимоги повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору шляхом звернення до суду з позовними вимогами про стягнення цих коштів.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір про іпотечний кредит №61/8-07, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 51 000 дол. США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків не пізніше 24 травня 2017 року (а. с. 11 - 13).

31 грудня 2009 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору про іпотечний кредит №61/8 - 07 від 25 травня 2007 року, відповідно до якого сума кредиту становить 41 225 дол. США, за користування кредитом встановлено процентну ставку в розмірі 12, 25 % річних (а. с. 16).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит 25 травня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_8 був укладений договір поруки №187/12-07, відповідно до умов якого ОСОБА_8 зобов'язався відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором №61/8-07 від 25 травня 2007 року (а. с. 20).

Крім того, 31 грудня 2009 року було укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки №187/12-07 від 25 травня 2007 року (а. с. 21).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» набув усіх прав вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій та нарахованих штрафних санкцій (а. с. 25-35).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк» звернулося в суд із позовними вимогами до позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_8 про стягнення в користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 290 399, 91 грн.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 15 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу позивача задоволено. Постановлено стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №61/8-07 від 25.05.2007 року в розмірі 290 399,91 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 281 573, 91 грн., заборгованість за відсотками - 5 564, 96 грн., пеня - 3 261, 29 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У своїй позовній заяві по даній справі позивач ПАТ «Альфа Банк» просив стягнути з позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_8 заборгованість по відсотках за користування кредитом станом на 06 серпня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття 1056-1 ЦК України передбачає, що розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх оплати за кредитним договором визначається в договорі.

За умовами договору про іпотечний кредит від 25 травня 2007 року сторони погодили щомісячну сплату кредиту та відсотків за користування ним з кінцевим терміном повернення відповідних платежів не пізніше 24 травня 2017 року.

Відповідно до п. 4 договору про внесення змін №1 від 31.12.2009 року до договору про іпотечний кредит проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в тій валюті, у якій надано кредит, 26 числа поточного місця, за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 2.3 договору.

Із наведеного випливає, що у межах строку кредитування відповідач мала б повернути позивачу кредит до 24 травня 2017 року, сплачуючи проценти періодичними (щомісячними) платежами.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Однак, згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Як убачається із матеріалів справи та було встановлено судом, позивач ПАТ «Альфа-Банк» таким правом скористався шляхом звернення до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості з позичальника і поручителя. Судовим рішенням, що набрало законної сили, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задоволені.

За таких обставин у кредитора ПАТ «Альфа Банк» після пред'явлення до позичальника позову про стягнення заборгованості за кредитним договором припинилося права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом.

Така ж правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/951/12, а саме: право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року по справі №127/1544/17, у якому йдеться про те, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Якщо рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано боржником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 та ст. 1048 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та неустойку, яка нараховується від дня, коли кошти мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення.

19 листопада 2018 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, якою банк фактично змінив предмет та підстави позову, а саме: просив суд стягнути із відповідача заборгованість по 3% річних на прострочену заборгованість на суму тіла кредиту в розмірі 5815,77 грн.; інфляційних витрат на суму тіла кредиту в розмірі 18222,76 грн.; відсотків у розмірі облікової ставки НБУ - 29644,52 грн.; 3% річних на суму відсотків в розмірі 197,16. Заборгованість за кредитним договором була розрахована позивачем із суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7059,97 доларів США та була нарахована за період з 15 серпня 2017 року по 15 серпня 2018 року (а. с. 111 - 115).

Проте, як було встановлено судом, постановою начальника Любешівського районного відділу державної виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження від 15 серпня 2017 року ВП №53375012 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №162/542/15-ц, виданого Любешівським районним судом 02 листопада 2016 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 заборгованості за кредитним договором закінчено у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі (а. с. 68).

Отже, заборгованість ОСОБА_4 перед АТ «Альфа-Банк» за договором про іпотечний кредит станом на 15 серпня 2017 року була повністю погашена, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій, а саме: квитанцією №6 від 23 лютого 2017 року про сплату 30000,00 грн.; квитанцією №59 від 13 березня 2017 року про сплату 30000,00 грн.; квитанцією №32 від 03 квітня 2017 року про сплату 30000,00 грн.; квитанцією №1 від 07 червня 2017 року про сплату 30000,00 грн.; квитанцією №58 від 18 липня 2017 року про сплату 60000,00 грн.; квитанцією №4 від 01 серпня 2017 року про сплату 60000,00 грн.; квитанцією №8 від 07 серпня 2017 року про сплату 85000,50 грн., з яких убачається, що відповідачем були повністю сплачені кошти в рахунок погашення боргу за договором про іпотечний кредит (а. с. 60-66).

При цьому позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б стверджували про наявність у відповідача ОСОБА_4 перед АТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором про іпотечний кредит №61/8-07 від 25.05.2007 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ «Альфа Банк».

Доводи апеляційної скарги не впливають на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства "Альфа-Банк" - Панченка Дмитра Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді