Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 502/2850/16-ц

провадження № 61-30424св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Кілійська районна державна адміністрація,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу Кілійської районної державної адміністрації на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року у складі судді Тюміна О. Г. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Сєвєрової Є. С., Гірняк Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Кілійської районної державної адміністрації про зобов'язання нарахувати та виплатити індексацію заробітної плати.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працює вихователем у дошкільному навчальному закладі ясла-садок «Дельфін», який підпорядкований відділу освіти Кілійської районної державної адміністрації. У грудні 2015 року їй здійснено підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі із метою покриття суми індексації, яку належало виплатити у цьому місяці, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова КМУ від 09 грудня 2015 року № 1013).

Так, у грудні 2015 року сума індексації повинна була становити 922,26 грн, проте її заробітну плату збільшено на 215,28 грн та встановлено надбавку у розмірі 729,00 грн, що у сумарному виразі перевищило суму індексації. Із січня по квітень 2016 року включно їй виплачувався лише посадовий оклад. Надбавка відповідно до Постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 у розмірі 729,00 грн не нараховувалася та не виплачувалася.

Актом перевірки Головного управління Держпраці в Одеській області від 19 травня 2016 року № 15-18-010/0352 встановлено, що на підставі представлених бухгалтерських документів установи, заробітна плата працівникам дитячого садку «Дельфін» у 2016 році зменшена, при цьому працівників установи не було попереджено за 2 місяці про зміну істотних умов праці, що є порушенням вимог частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України.

Із урахуванням наведеного, позивач зазначала, що із грудня 2015 року по грудень 2016 року включно, посадовими особами відповідача, на яких покладені відповідні функціональні обов'язки із належного нарахування заробітної плати, у частині індексації заробітної плати не дотриманні норми чинного трудового законодавства України. На підставі вказаного та із урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй недораховану і невиплачену індексацію заробітної плати за період із 01 грудня 2015 року по 27 грудня 2016 року у розмірі 10 650,19 грн.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано Кілійську районну державну адміністрацію нарахувати та виплатити ОСОБА_4 не нараховану і невиплачену індексацію заробітної плати за період із 01 грудня 2015 року по 27 грудня 2016 року у розмірі 10 650,19 грн із подальшим утриманням із вказаної суми податків та інших обов'язкових платежів. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що за наявності передбачених законом підстав, індексація заробітної плати проводиться безумовно, а тому працівник незалежно від наявності грошових коштів у бюджеті має право на її отримання.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу Кілійської районної державної адміністрації відхилено. Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є обґрунтованими, індексація заробітної плати проводиться безумовно за наявності підстав передбачених законом, а тому незалежно від наявності грошових коштів у бюджеті, позивач має право на її отримання.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року Кілійська районна державна адміністрація подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що Кілійська районна державна адміністрація є неналежним відповідачем, оскільки дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Дельфін» підпорядкований відділу освіти та молодіжної політики Кілійської районної державної адміністрації, який є головним розпорядником бюджетних коштів, отже, забезпечує фінансування навчального закладу. Крім того, судами не враховано, що індексація грошових доходів населення здійснюється лише в межах фінансових ресурсів, а бюджетом на 2015-2016 роки не було передбачено індексацію заробітної плати.

У жовтні 2017 року від Кілійської районної державної адміністрації надійшли доповнення до касаційної скарги, у яких заявник зазначав, що відділ освіти та молодіжної політики Кілійської районної державної адміністрації є самостійною юридичною особою; позивач не знаходиться у трудових відносинах із Кілійською районною державною адміністрацією; суми витрат на утримання закладів бюджетної сфери Кілійського району визначаються та затверджуються рішенням відповідних рад.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга Кілійської районної державної адміністрації не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, щоОСОБА_4 працює у дошкільному навчальному закладі ясла-садок «Дельфін».

Згідно з листа департаменту фінансів Одеської обласної державної адміністрації від 15 квітня 2016 року № 242/02-18/1111, направленого голові Кілійської районної державної адміністрації ОСОБА_5, керівники бюджетних установ мали вжити відповідних заходів щодо перерозподілу фонду оплати праці для забезпечення виконання вимог постанови КМУ від 09 грудня 2015 року № 1013.

Згідно з листа Кілійської районної державної адміністрації від 27 квітня 2016 року № Б-2299/бп у бюджеті відділу освіти на 2016 рік закладені витрати, пов'язані з виплатою працівникам закладів освіти Кілійського району заробітної плати до кінця поточного року. Відділ освіти, при формуванні бюджету на 2016 рік, використовував плани щодо виплати заробітної плати працівникам галузі освіти району, які були доведені до відділу на кінець 2015 року (кошти освітянської субвенції та кошти районного бюджету). Фінансова потреба, згідно з попереднім проектом бюджету у 2015 році, задоволена не у повному обсязі. Враховуючи те, що згідно з передбаченим бюджетом на 2016 рік фінансового ресурсу, виплата заробітної плати працівникам освітянської галузі Кілійського району забезпечена на 100 процентів відповідно до отриманих планових призначень, та констатують факт відсутності, на цей час, можливості здійснювати інші виплати, крім тих, які вже були закладені в бюджеті на 2016 рік. З 2015 року діє норма Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» щодо виплати індексації лише у межах наявного фінансового ресурсу бюджетів усіх рівнів. Тому всі необхідні запити на додаткове фінансування будуть надіслані, але прогнозувати результати вирішення фінансових потреб неможливо.

З відповіді Головного управління Державної служби України із питання праці у Одеській області від 02 червня 2016 року № 15-к/кол-422/03-12-3646 вбачається, що управлінням Державної служби України із питання праці у Одеській області у межах повноважень розглянуто звернення заявників щодо порушення трудових прав працівників дошкільних закладів у частині нарахування індексації Відділом освіти Кілійської районної державної адміністрації; досліджено бухгалтерську документацію, надану установою та встановлено серед інших порушень законодавства про працю, і порушення статті 33 Закону України «Про оплату праці», зокрема, не виплачувалася індексація заробітної плати. За результатами перевірки складений акт, у зв'язку з допущеними порушеннями законодавства про працю керівнику установи виданий припис щодо усунення порушень трудового законодавства; щодо керівника установи і головного бухгалтера складені протоколи про адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Кілійського районного суду Одеської області від 14 липня 2016 року встановлено, що із січня по травень 2016 року працівникам дошкільного навчального закладу ясла-садок «Дельфін» не нараховувалася й не виплачувалася індексація згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», у зв'язку з відсутністю у бюджеті фінансового ресурсу.

Відповідно до розрахунку, наданого ОСОБА_4, сума індексації її заробітної плати за період із 01 грудня 2015 року по 27 грудня 2016 року становить 10 650,19 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата ? це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною шостою статті 95 Кодексу законів про працю України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

У статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру відповідно до положень частини першої статті 2 цього Закону є об'єктом індексації грошових доходів населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивачу, яка працює у дошкільному навчальному закладі ясла-садок «Дельфін», у період із грудня 2015 року по грудень 2016 року не проводилася індексація заробітної плати згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», дійшли обґрунтованого висновку про покладення обов'язку на відповідача провести індексацію нарахованої та невиплаченої заробітної плати. При цьому суди правильно виходили із того, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, тому сума заробітної плати, що підлягає стягненню, визначається без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

Суди обґрунтовано не прийняли до уваги доводи відповідача щодо наявності у позивача права на індексацію своїх доходів лише у випадку наявності для цього фінансових ресурсів бюджету, оскільки право працівника на оплату своєї праці не може залежати від надходження або ненадходження коштів із районного чи іншого бюджету і це питання повинно вирішуватися без порушення трудових прав працівника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року зазначено про свободу дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Європейський Суд не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (пункти 23, 26).

Доводи касаційної скарги про те, що належним відповідачем у цій справі є відділ освіти та молодіжної політики Кілійської районної державної адміністрації, є необґрунтованими, оскільки відділ освіти та молодіжної політики Кілійської районної державної адміністрації одержує бюджетні асигнування на утримання дошкільних закладів та є структурним підрозділом Кілійської районної державної адміністрації.

Крім того, постановою Кілійського районного суду Одеської області від 14 липня 2016 року у справі № 502/1250/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності керівника відділу освіти та молодіжної політики Кілійської районної державної адміністрації за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що працівникам дошкільного навчального закладу ясла-садок «Дельфін» у 2016 році не нараховувалася і не виплачувалася індексація заробітної плати згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», провини керівника відділу освіти та молодіжної політики Кілійської районної державної адміністрації у цьому немає, оскільки відділ відповідно до своїх повноважень лише формує бюджетний запит, що є прогнозом надходження грошових коштів з місцевого бюджету для фінансування діяльності дошкільних навчальних закладів, і передає його на затвердження Кілійської районної державної адміністрації. При цьому судом встановлено, що районна державна адміністрація не погодила на 2016 рік надання грошового ресурсу з бюджету на виплату індексації заробітної плати.

Вказане свідчить, що Кілійська районна державна адміністрація є належним відповідачем у справі, оскільки саме адміністрація несе відповідальність за невиплату позивачу індексації заробітної плати.

Таким чином, касаційна скарга не містять доводів на спростування висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кілійської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

В. А. Стрільчук