Номер провадження: 22-ц/813/2135/19
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року про призначення експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, поданої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_4 з позовною заявою, поданою в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6 про визнання батьківства. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_6, батьком якого є ОСОБА_7; в шлюбних стосунках позивач. не перебувала, у зв'язку з чим в свідоцтві про народження батька дитини було записано зі слів матері. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, на сьогоднішній день єдиним належним доказом факту, що померлий є батьком дитини є судово-біологічна експертиза (судово-генетична). На підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року були відібрані біологічні зразки померлого, які зберігаються в Комунальній установі «Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи». Оскільки факт встановлення батьківства необхідний для прийняття спадщини, тому позивач вважає, що у якості відповідача до участі у справі слід залучити ОСОБА_3, оскільки він також є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 (а.с.4-6).

22 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням щодо забезпечення доказів та призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи із зазначенням питань на які потрібна відповідь експерта та просить суд призначити судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу для встановлення факту батьківства між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, доручити проведення експертизи державній організації Комунальній установі «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» та залучити для проведення експертизи біологічні матеріали відібрані згідно Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року (а.с.22-23).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2018 року було вирішено клопотання ОСОБА_4 про призначення експертизи по цивільній справі задовольнити (а.с.113-114) та іншою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2018 року заяву ОСОБА_4 про витребування доказів по цивільній справі також було задоволено (т.2, а.с.24-26).

Не погоджуючись з ухвалою від 30.10.2018 року про призначення експертизи представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 14.11.2018 року звернувся до суду з апеляційною скаргою. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки біологічні матеріали ОСОБА_7 були залучені як докази ухвалою Приморського районного суду м. Одеси за справою 522/4078/18, а тому вони не можуть слугувати доказами у справі 522/15014/18. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що ані позивач, ані суд не позбавлені можливості отримати такі докази (біологічний матеріал з трупа ОСОБА_7.) шляхом проведення ексгумації захоронення. Крім того, представник апелянта зазначив, що при постановлені оскаржуваної узвали суд першої інстанції порушив положення п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України та розглянув справу за відсутності відповідача, який з поважних причин не був присутнім в судовому засіданні. При цьому представник апелянта пояснив, що відповідач, є людиною похилого віку (77 років) та в день розгляду справи не був присутнім в зв'язку з тим, що в нього піднявся тиск. На думку апелянта: «Суд зобов'язаний був вияснити причини неявки відповідача в судове засідання поважними та перенести розгляд справи на іншу дату». Також апелянт додав, що неявка відповідача була першою у підготовчому судовому засіданні, тому правових підстав призначати в цьому засіданні судово-генетичну експертизу у суду першої інстанції не булою Тому апелянт просить суд скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у заяви ОСОБА_4 про призначення експертизи (а.с. 126-128).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Кравця Ю.І. 10.12.2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 (а.с.49).

В зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду Одеським апеляційним судом .

04.01.2019 року до апеляційного суду від позивачанадійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач зазначає, що відповідач та його представник добре обізнані про кремацію тіла померлого ОСОБА_7 Біологічні матеріали, відібрані для експертизи, не досліджувалися ані експертами, ані судом. Позивач вказує, що оскаржувана ухвала від 30.10.2018 року про витребування доказів є обґрунтованою та законною, а тому скасуванню не підлягає.

27.02.2019 року представник відповідача подав до суду відповідь на відзив. Представник відповідача зазначив, що викладені у відзиві доводи позивача та докази щодо цих доводів спрямовані на підтвердження лише однієї фактичної обставини, а саме того, що кремація тіла померлого ОСОБА_7 дійсно відбулась, однак, на думку відповідача, зрозуміло, що це жодним чином не відносить до законності або обґрунтованості оскаржуваної ухвали. Крім того, представник відповідача, посилаючись на фактичні обставини справи, вказує на те, що ухвала про забезпечення доказів є незаконною, оскільки суд першої інстанції постановив її з порушенням норм процесуального права. Тому апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

В судовому засіданні 27.02.2019 року представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу, позивачі просили залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою..

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників провадження, які з'явились, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи необхідно встановити питання щодо батьківства померлого ОСОБА_7, а тому вирішив задовольнити заяву позивача та призначити в справі судово-генетичну експертизу.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне звернути увагу таке.

10.03.2018 року помер ОСОБА_7, що підтверджується наявним в справі свідоцтвом про смерть від 10.03.2018 року, актовий запис № 2710 (а.с. 16).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/4078/18 (головуючий суддя - Науменко А.В.)задоволено заяву ОСОБА_4 від 12.03.2018 року, яка діє в інтересах ОСОБА_5, зацікавлена особа Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи, зокрема, витребувано з Моргу Одеського обласного бюро медичної експертизи за адресою м. Одеси, Валеховський провулок,4 шляхом відібрання необхідних біологічних матеріалів для проведення у майбутньому судово-медичної експертизи ДНК, від тіла ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року зі складанням відповідного протоколу відбору зразків, упакуванням, маркуванням та з опечатуванням зразків, а також забезпечення збереження протоколу та відібраних зразків. Ухвалу для виконання направлено до Моргу Одеського обласного бюро медичної експертизи за адресою м. Одеси, Валеховський провулок, 4 (а.с. 20).

14.03.2018 року тіло ОСОБА_7 було піддано кремації, про що свідчать наявні в матеріалах докази, зокрема, довідка на одержання та підпоховання праху № 913 ОСОБА_7, видана КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» та свідоцтвом про похованні, виданим ОСОБА_4.

22 березня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення батьківства та просила суд встановити, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вказана заява була прийнята до розгляду суддею Науменко А.В. 28.03.2018 року (справа №522/4878/18). 14 серпня 2018 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. постановив ухвалу, якою задовольнив заяву заінтересованої особи ОСОБА_3 про залишення зазначеної заяви без розгляду в зв'язку з наявністю спору про право.

22 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з відповідним позовом - справа № 522/15014/18, суддя Єршова Л.С. (а.с. 4-6).

25 жовтня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий суддя Науменко А.В.) постановлено ухвалу в справі №522/4078/18 за заявою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_6 про витребування доказів, зацікавлена особа - Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи, якою було вирішено скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року про витребування доказів. Суд дійшов висновку про скасування ухвали про витребування доказів в зв'язку з тим, що виконане забезпечення доказів здійсненне до подачі заяви в порядку окремого провадження залишається на цей час по справі по якій заява залишена без розгляду, тобто не розглянута по суті. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року(а.с. 133).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Єршова Л.С.) від 30.10.2018 року було задоволено заяву позивача про витребування доказів та вирішено зобов`язати Морг Одеського обласного бюро медичної експертизи, місцезнаходження: м. Одеси, Валеховський провулок,4, забезпечити збереження біологічних матеріалів для проведення у майбутньому судово-медичної експертизи ДНК, від тіла ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року (зі збереженням протоколу та відібраних зразків), відібраних відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/4078/18 (головуючий суддя - Науменко А.В.) від 12.03.2018 року (а.с. 109-111).

Окрім того ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Єршова Л.С.) від 30.10.2018 року було вирішено призначити судово-генетичну експертизу в справі на вирішення якої поставити питання: Чи є ОСОБА_7 біологічним (генетичним) батьком (народився ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в м. Одеса і помер 10.03.2018 р. в м. Одеса) дитини ОСОБА_6 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в м. Києві), матір'ю якого є ОСОБА_4 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 р.)? (а.с. 113-114).

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. При цьому одним з способів забезпечення доказів є експертиза, яка згідно зі ст.103 ЦПК України призначається судом для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з чч. 3-5 вказаної статті при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27.02.2019 року було залишено без змін ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2018 року про витребування доказів. Апеляційний суд виходив з того, що можливість отримати інші докази для встановлення обставин, що мають значення для справи та вирішення справи по суті, відсутня, витребуваний доказ сам по собі не доводить відповідних обставин справи, а витребуваний для подальшого проведення експертизи, при чому в рамках іншої справи на основі цього доказу так і не була проведена експертиза.

Враховуючи вище наведене, специфіку спірних правовідносин та позиції сторін в справі, оскільки порушені перед судом питання потребують спеціальних знань, а можливість іншим чином встановити обставини, що мають значення для справи, крім як експертним шляхом відсутня, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги та залишає без змін оскаржувану ухвалу.

Щодо інших доводів апелянта. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 190 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у тому числі у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу. Разом з тим п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи 03.10.2018 року (а.с. 81). 29.10.2018 року подав відзив на позовну заяву (а.с. 97-99). Отже, сторона відповідача була належним чином була обізнана про розгляд справ на 30.10.2018 року. Разом з тим до судового засідання 30.10.2018 року сторона відповідача не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд першої інстанції мав підстави розглядати справу за відсутності сторони, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються.

Таким чином, оскільки доводи апелянта не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а правильне по суті рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року про призначення експертизи - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

27.02.2019 року м. Одеса