Провадження № 2/752/2751/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16.10.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Петрова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 18.04.2006 року ОСОБА_1 , перебуваючи у подружніх стосунках з відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрував останню у квартирі АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить у рівних частках позивачу та його матері - ОСОБА_3 06.04.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Відповідач, починаючи з 2016 року, не проживає у вказаній квартирі, квартирою не користується, не бере участь в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.10.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилася загального позовного провадження.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року закрито підготовче провадження, справи призначено до розгляду у судове засідання.
Представником позивача у судове засідання подано заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив про те, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення по суті спору.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату та місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду відділом зв`язку з зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання».
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути дану справу в заочному порядку, ухваливши заочне рішення на підставі даних матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу - ОСОБА_1 , та його матері - ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.03.2005 року Державною адміністрацією Голосіївського району (а.с. 7).
У квартирі АДРЕСА_1 в тому числі зареєстровано місце проживання відповідача у справі - ОСОБА_2 , наведене вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва (а.с. 6).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що з моменту розірвання шлюбу, тобто з 2016 року, відповідач не проживає у зазначеній вище квартирі, не користується житлом та не несе витрати на утримання житла.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, добровільно залишила житлове приміщення, що встановлено судом, наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні судом не встановлено, як і не встановлено судом наявності перешкод зі сторони позивача у користуванні відповідачем житловим приміщенням, відтак суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, на підставі заяви відповідача про перегляд заочного рішення.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя