Єдиний унікальний номер 219/6740/18
Номер провадження 22-ц/804/124/19

Єдиний унікальний номер 219/6740/18
Номер провадження 22-ц/804/642/18
У Х В А Л А
09 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Канурної О.Д.
суддів Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.
за участю:
секретаря судового засідання Розпутько Я.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 219/6740/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку за апеляційною скаргою відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року, -
В С Т А Н О В И В:
25 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі ПАТ "Укрзалізниця") про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Зазначила, що працювала у ПАТ "Укрзалізниця", 17 липня 2017 року була звільнена у звязку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Посилаючись на те, що відповідач довідку про розмір заборгованості по заробітній платі їй не видає, що усі первинні документи для визначення розміру заборгованості знаходяться у відповідача, що на час звернення до суду відповідач в порушення вимог статей 115, 116 КЗпП України розрахунок з нею не провів, просила стягнути з відповідача на її користь:
- суму середнього заробітку за період затримки з 18.07.2017 року по 25.06.2018 року 125929 грн. 02 коп.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Укрзалізниця" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 623, 91 грн., компенсацію за невикористані відпустки (2 дні) у розмірі 481, 60 грн., вихідну допомогу при звільненні 6 636, 79 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 52 508, 53 грн. з обовязковим утриманням податків та інших обовязкових платежів, передбачених законодавством.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у сумі 528,60 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць з обовязковим утриманням податків та інших обовязкових платежів, передбачених законодавством.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційний суд скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року у справі № 219/6740/18, постановити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 16.03.2017 року, у звязку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року від №62/2017 нарахування заробітної плати було припинено та неможливе.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року по цивільній справі № 219/6740/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку та надано позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 26 листопада 2018 року.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача ПАТ "Укрзалізниця" позивачем надано 23 листопада 2018 року, в якому вона просить рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ПАТ "Укрзалізниця" залишити без задоволення, посилаючись на те, що апеляційна скарга не відповідає дійсним обставинам справи. А посилання відповідача на висновок Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року про форс-мажорні обставини є безпідставними, тому що керуючись ст. 1 Закону України «Про торгово-промислові палати України», торгово-промислова палата України є недержавною, самоврядною організацією, яка не може припинити чи відмінити дію законів України, у тому числі Кодексу законів про працю України чи Конституції України.

В судове засідання апеляційного суду 09 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 зявилася, представник відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 163).

Представник відповідача апеляційний суд про причини неявки у судове засідання не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Донецька залізниця» і працювала на посаді електромеханіка дільниці ІІ групи у виробничому підрозділі «Донецька дистанція звязку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця».

17 липня 2017 року трудові відносини між сторонами було припинено на підставі п.1 ст.40 КЗпП згідно наказу №10068/ДН-ос від 10 липня 2017 року, з яким позивач ознайомилась у цей же день і отримала від роботодавця трудову книжку.

Крім того з наявних у матеріалах справи копій довідки-розрахунку ОСОБА_1 у взаємозвязку з наказом №10068/ДН-ос від 10 липня 2017 року установлено, що кількість днів невикористаної відпустки складає 2 дні.

Із заяв сторін по суті і матеріалів справи вбачається, що останню виплату по заробітній платі роботодавець здійснив за період з 01 березня 2017 року по 15 березня 2017 року в сумі 1923,50 грн (нараховано 2389,45 грн).

Фактичний розрахунок при звільненні з позивачем згідно положень ст.47 та ст.116 КЗпП України ПАТ «Укрзалізниця» проведений не був, зокрема не виплачено: заробітну плату за час вимушеного простою за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу при звільненні.

Згідно табелів обліку робочого часу за період з березня 2017 року по липень 2017 року, складених у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» і підписаними усіма відповідальними особами, зафіксовано кількість відпрацьованих годин ОСОБА_1Ф кожного дня відповідного місяця. Відповідачем при цьому не надано будь-яких доказів порушення з боку позивача встановленого режиму роботи під час простою.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги відповідача апеляційним судом встановлено, що апеляційному суду необхідно, зокрема, вирішити питання про правильне застосування судом першої інстанції норм ст. 94 КЗпП України та відповідно ст. 1 Закону України "Про оплату праці" та зробити висновок чи має позивач право на заробітну плату у разі неможливості виконання нею трудових обов'язків в спірний період внаслідок припинення діяльності виробничого підрозділу структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на території проведення антитерористичної операції, а саме, на окупованій території, а якщо так, то на підставі яких норм права та в якому розмірі.

Згідно ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 61-4439св 18) колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду - постанові Верховного Суду від 19.04.2018 року у справі № 826/584/16, згідно якої у разі невиконання працівником трудових обовязків не з вини останнього, не оформлення підприємством у встановленому порядку простою чи відпустки без збереження заробітної плати працівнику підлягає виплаті заробітна плата в повному обсязі. Враховуючи численні випадки припинення діяльності підприємств (в тому числі державних установ) на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), правове врегулювання характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, містить виключну правову проблему та необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики як в порядку цивільного, так і адміністративного судочинства, у звязку з чим колегія суддів дійшла висновку передати на розгляд до ОСОБА_2 Верховного Суду справу № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Верховному Суду необхідно вирішити, зокрема, питання про правильне застосування норм статей 34, 113 КЗпП України, статей 1 та 12 Закону України "Про оплату праці", статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки", зокрема, шляхом розяснення:

1. Чи вважається простоєм не з вини працівника неможливість виконання ним трудових обовязків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);

2. Чи вважається припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) простоєм, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з вини працівника, коли за працівником зберігається середній заробіток.

3. Чи допускається оформлення підприємством працівнику відпустки без збереження оплати праці на період припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) без відповідної заяви працівника про це та без обмеження такої відпустки конкретним строком.

Ухвалою ОСОБА_2 Верховного Суду від 13.07.2018 року справа № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року прийнята до розгляду (провадження № 14-286цс18).

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 частини 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 14 частини 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи, що у цивільній справі № 219/6740/18, що перебуває в провадженні Донецького апеляційного суду, правовідносини, що виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ПАТ "Укрзалізниця" щодо оплати праці в період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року після припинення діяльності структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на території проведення антитерористичної операції (на окупованій території), є подібними з правовідносинами у справі № 582/1001/15-ц, яка переглядається у касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі № 219/6740/18.

Керуючись пунктом 10 частини 1 ст. 252, пунктом 14 частини 1 ст. 253, частиною 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 219/6740/18 за апеляційною скаргою відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, одноразової грошової вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду справи № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Повний текст ухвали складено 11 січня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна