Справа № 129/3329/17
Провадження № 22-ц/801/1903/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швидкий О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02 вересня 2019 рокуСправа № 129/3329/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Денишенко Т.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , Приватного сільськогосподарського підприємства «Скарби Поділля» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання договору оренди землі недійсним, за апеляційною скаргою ди-ректора Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря По-ділля» Шелестюка А .В. на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2019 року про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи,

В С Т А Н О В И В:

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зо-ря Поділля» Шелестюк А.В. оскаржив в апеляційному ухвалу Гайсинського районно-го суду Вінницької області від 16 травня 2019 року про призначення судової почерко-знавчої експертизи у вищезазначеній цивільній справі.

Ухвалою апеляційного суду від 12 серпня 2019 року апеляційна скарга відповіда-ча залишалася без руху з наданням скаржнику десятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для подання, при бажанні, заяви про поновлення процесуального строку для апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції із зазначенням по-важних для цього підстав, оскільки з матеріалів справи убачається, що оскаржувана судова ухвала постановлена 16 травня 2019 року з урахуванням клопотання представ-ника ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» Хитрука І.С. про розгляд питання щодо призначення судової почеркознавчої експертизи без його участі в судовому за-сіданні. Копія судової ухвали від 16 травня 2019 року направлялася ТОВ «Продоволь-ча компанія «Зоря Поділля» ( а. с. 211 ). Направлена 18 червня 2019 року кур`єрською доставкою апеляційна скарга на ухвалу надійшла в суд 20 червня 2019 року, тобто зі значним пропуском встановленого Законом процесуального строку. В апеляційній скарзі зазначено, що 28 травня 2019 року представником скаржника подавалася суду заява з проханням надіслати відповідачу повний текст оскаржуваної судової ухвали, яка отримана 03 червня 2019 року, відтак такий учасник справи має право на понов-лення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим скаржник не просив в апеляційній скарзі поновити пропущений про-цесуальний строк, не надав доказів отримання копії оскаржуваної ухвали у вказану ним дату 03 червня 2019 року, доказу повноважень особи на підписання апеляційної скарги та не сплатив судовий збір на користь держави за подання апеляційної скарги.

Станом на 02 вересня 2019 року вимоги ухвали апеляційного суду від 12 серпня 2019 року не усунені.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшла висновку, що за обставин, які мають місце з апеляційним оскарженням судової ухвали від від 16 травня 2019 року про при-значення у справі судової почеркознавчої експертизи, приймаючи до уваги не подан-ня скаржником клопотання про поноволення строку на апеляційне оскарження вказа-ної судової ухвали, на підставі частини чевертої статті 357 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження у даній цивільній справі належить відмовити.

Суддя враховує, що право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої, другої статті 55, пункту восьмого частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим зако-ном, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13. Зокрема, Євромейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвен-ції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої про-голошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Од-ним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рі-шення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Ро-сії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X ) (п. 46 рішення).

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення пи-тання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних пов-новажень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, непо-відомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтер-валу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового прова-дження ( див. mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти Украї-ни» ( 974_256) ( Aleksandr Shevchenko v. Ukraine ), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine ) ( ухвала ), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків ( пункт 41 рішен-ня у справі «Пономарьов проти України» ( Заява № 3236/03 )).

Скаржником відповідачем у справі ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» не виконані вимоги судової ухвали від 12 серпня 2019 року, не подана заява про по-новлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстан-ції, через що відкриття апеляційного провадження у справі неможливе.

Частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України встановлено, що судо-вою ухвалою скаржнику може бути наданий строк на звернення із заявою про наяв-ність поважних підстав для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Керуючись нормами статей 353, 357, 358, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , Приватного сільськогосподарського підприєм-ства «Скарби Поділля» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання договору оренди землі недійсним, за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компа-нія «Зоря Поділля» Шелестюка А.В. на ухвалу Гайсинського районного суду Вінниць-кої області від 16 травня 2019 року про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвала набирає законної сили з дати її постановлення і з цієї дати протягом трид-цяти днів вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя Т.О. Денишенко