ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/5977/14-ц

Провадження № 22-ц/818/5051/19

11 грудня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Київського районного суду міста Харкова від 29 липня 2019 року у складі судді Губської Я.В. по справі № 640/5977/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 13 березня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № , за яким відповідачеві надано кредит у сумі 113 220,00 грн. в порядку та на умовах в строки, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - Графіком платежів.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило право грошової вимоги за кредитним договором № від 13 березня 2008 року.

Відповідач зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10 березня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 91 180,42 грн., по відсотках - 41 886,47 грн. та комісії - 6 453,54 грн. Також йому було нараховано неустойку штраф: 532,08 гри.

Просить стягнути заборгованість у розмірі 146 052,51 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Позивачем не доведено факту отримання ним коштів з каси банку. Зазначав щодо пропуску строку позовної давності, оскільки він фактично перестав сплачувати кредит з 09 липня 2009 року, а позивач звернувся до суду з позовом 09 квітня 2014 року.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 29 липня 2019 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що останній платіж було здійснено за кредитним договором відповідачем 09 липня 2009 року, а позовну заяву подано 10 квітня 2014 року, тобто поза межами позовної давності.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Строк дії кредитного договору становить до 10 березня 2013 року, а тому строк позовної даності не пропущено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

08 грудня 2008 року від первісного кредитора ТОВ «ПростоФінанс» йому надійшло повідомлення №9 про збільшення річної процентної ставки за Кредитним договором з 12% до 18,22% річних у порядку п. 2.8.3. Кредитного договору з повідомленням, що у разі незгоди з новою процентною ставкою кредитор вимагатиме дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 98 882,22 грн. до 31 січня 2009 року.

На збільшення зазначеної відсоткової ставки він згоди не надав, будь - якої додаткової угоди до Кредитного договору не укладав.

Одразу після збільшення відсоткової ставки його фінансовий стан значно погіршився та останній платіж за Кредитним договором він здійснив 09 липня 2009 року.

У позивача виникло право на дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором після отримання повідомлення від 02 грудня 2008 року про збільшення відсоткової ставки та попередження про дострокове стягнення у розмірі 98 883,22 грн. до 31 січня 2009 року. Строк позовної давності почав свій перебіг саме з 31 січня 2009 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 10 квітня 2014 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності.

Факт відступлення права вимоги за Кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності з огляду на ст. 262 ЦК України.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 13 березня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №9, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 113 220 грн. строком до 10 березня 2013 року на придбання автотранспортного засобу Hyundai Tucson, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18 травня 2012 року між «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитними договорами за переліком у додатку №1 до договору, серед яких кредитний договір, укладений з ОСОБА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 10 березня 2014 року ОСОБА_1 нараховано заборгованість за кредитним договором у розмірі 146 052,51 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 91 180,42 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 41 886,47 грн., заборгованість за комісією у розмірі 6 453,54 грн., по штрафам 532,08 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті

1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Так із повідомлення ТОВ «ПростоФінанс» від 08 грудня 2008 року № 9 вбачається, що кредитор збільшує розмір процентної ставки за кредитним договором до 18,22 % та загальний розмір платежу становитиме 2 949,91 грн. Крім того, повідомляє, що у разі незгоди з новою процентною ставкою, керуючись абзацом другим частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктом 6.2.3 кредитного договору ТОВ «ПростоФінанс» вимагає протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення достроково сплатити у повному обсязі заборгованість за кредитним договором у розмірі 98 882,22 грн.

Кредитор, направивши повідомлення позичальнику, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, отже, відлік строку позовної давності почався саме з моменту невиконання позичальником протягом 30 календарних днів вимоги про дострокове погашення заборгованості, а отже вважати, що позовна давність має вираховуватись після закінчення строку договору - 10 березня 2013 року не можна.

Сторонами не заперечується, що останній платіж здійснено за кредитним договором відповідачем 09 липня 2009 року, а отже, враховуючи вимоги ст. 264 ЦК України, саме з цього часу розпочато перебіг позовної давності.

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом у квітні 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко