Провадження № 22-ц/801/1042/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуСправа № 127/26093/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Оніщука В.В.,

Суддів: Голоти Л.О., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2019 року, постановлене в складі судді Бойка В.М., в залі суду,

встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дитину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 650 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що на даний момент, їх неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення для повноцінного, належного рівня життя, необхідного для його фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

Також зазначила, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку значно виріс, а тому аліменти в розмірі 650 грн. є такими, що суперечить чинному законодавству.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року із 650 грн. до 3500 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2019 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року із 650 грн. до 1200 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вказуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не доведено та не надано належних, допустимих доказів того, що її матеріальний стан погіршився, а тому підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Також, в апеляційній скарзі вказано на неправильне вирішення судом першої інстанції питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 у апеляційній скарзі просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Березовська ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим, ухвалене з правильним застосуванням норм процесуального права, а апеляційна скарга висновків суду не спростовує.

Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 8).

Сторони разом не проживають, після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з матір`ю, що не оспорюється учасниками справи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 650 грн щомісячно, починаючи з 12 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в обґрунтування вимог про збільшення розміру аліментів позивач зазначає про недостатність її доходу для забезпечення витрат на утримання сина та відповідно збільшення розміру таких витрат. (а.с. 14-23, )

Доводи апеляційної скарги про те, що на утримані відповідача є малолітній син від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заслуговують на увагу, оскільки наявність на утримані малолітньої дитини не є підставою для сплати аліментів на утримання дитини від іншого шлюбу у розмірі меншому ніж встановлено Законом 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років, у січні 2019 року (на момент ухвалення рішення у даній справі), з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», становив 1013 грн 50 коп.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1200 грн. є правильними, оскільки розмір аліментів в сумі 650,00 грн. визначений рішенням суду від 14.09.2016 року не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини та є меншим прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, оскільки позивач не довела зміни матеріального стану, є необгрунтованими. Так, колегія суддів приймає до уваги те, що положеннями СК України при зміні розміру аліментів враховуються і інші обставини, передбачені законом. Зокрема, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 2027 грн. Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому стягнутий рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2016 року розмір аліментів у сумі 650 грн. не є необхідним та достатнім для того, щоб забезпечити гармонійний розвиток дитини.

Таким чином, суд першої інстанції оцінивши надані сторонами докази по справі, беручи в основу інтереси дитини, дійшов до обґрунтованого висновку, про доцільність збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 650 грн. до 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з цим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, не врахував положення 141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач надала до суду: договір про надання правової допомоги від 04 вересня 2018 року, акт приймання-передачі юридичних послуг відповідно до якого, загальна вартість наданих юридичних послуг складає 3000 (15 год. * 200 грн.), та квитанцію про оплату вказаних послуг (а.с. 34-36).

При цьому судом першої інстанції задоволено позов частково та із заявлених позивачем 3500 грн., стягнуто 1200 грн., тобто лише 40% заявлених вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1200 грн. (3000 грн. * 40 %).

А також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 281,92 грн. (704,80 грн. * 40%) судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 281,92 грн.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ С.Г. Копаничук

Згідно із оригіналом:

Суддя-доповідач: В.В. Оніщук