ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/4591/19 Головуючий суддя І інстанції Курганникова О.А.
Провадження № 22-ц/818/6124/19 Суддя доповідач Яцина В. Б.
Категорія: договірна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Личак А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Курганникової О.А., по уивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування,

встановив:

13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року по справі було відкрито провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 рокупозовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказав, що висновки суду безпідставні та не відповідають фактичним обставинам, ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що залишаючи позов без розгляду відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України суд першої інстанції не з`ясував, що 24.09.2019 він подав до суду клопотання про витребування доказів та просив відкласти розгляд справи з поважних причин, у зв`язку із хворобою свого представника - адвоката Берези А.В. Зазначив про те, що відповідно до ст. 59 Конституції України він має право на професійну правничу допомогу, яке було порушено судом в результаті залишення позову без розгляду в ситуації, коли позивач її потребував.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення за правилом п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно статті 10 ЦПК України:

1. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

2. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

3. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

4. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом, ст. 223 ЦПК України передбачені наступні наслідки неявки в судове засідання учасника справи:

1. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

2. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

3. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

4. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

5. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не переш

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (ст. 59 Конституції України).

Відповідно до статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із приписами частини 4 статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 червня 2019 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у приміщенні суду на 15.07.2019 (а.с. 15).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2019 рокупозовну заяву залишено без розгляду з передбачених ч. 5 ст. 223 ЦПК України підстав.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач у підготовче судове засідання призначене на 15.07.2019 року не з`явився, про час засідання повідомлений належним чином про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, які повернуті до суду без вручення адресату. У підготовче судове засідання призначене на 13.08.2019, 24.09.2019 року позивач повторно не з`явився, про час засідання повідомлений належним чином про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, які повернуті до суду без вручення адресату. При цьому суд першої інстанції визнав, що в силу ч.3 ст.131 ЦПК України, позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У ч.ч. 1, 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У статті 189 ЦПК України визначені завдання та строк підготовчого провадження:

1. Завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

2. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

3. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Однак, всупереч змісту ст.ст. 2, 263 ЦПК України суд першої інстанції не з`ясував причину неявки позивача, що в контексті положень ст. 2 ЦПК України щодо необхідності суду та учасникам справи керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, зокрема вищевказаним завданням на стадії підготовчого провадження, що має значення для наявності передбачених у ч. 5 ст. 223 ЦПК України підстав для залишення позову без руху.

Як вбачається з матеріалів справи, по справі було призначено судові засідання на 15.07.2019 року,13.08.2019 року, 24.09.2019 року.

15 липня 2019 року у зв`язку із неявкою усіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи було відкладено на 13.08.2019 року (а.с.52).

При цьому судова повістка повернулася без вручення адресату - позивачу ОСОБА_1 з іншої причини - адресат відсутній (а.с. 53).

13 серпня 2018 року у зв`язку із неявкою усіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи було відкладено на 09.45 24.09.2019 року (а.с.55).

При цьому згідно зворотної розписки судова повістка була вручена матері позивача, що можна вважати належним повідомленням учасника справи (а.с. 56).

24.09.2019 року ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про витребування з ВДВС, БТІ, нотаріальної контори, з РАЦС доказів щодо факту смерті ОСОБА_3 , прийняття спадщини після неї відповідачем, докази про належність до спадкової маси спірної частки квартири, а також докази порушення прав позивача як сторони виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю оформлення права власності на спірну частку квартири за відповідачем. На обґрунтування свого клопотання було вказано, що на запити представника позивача - адвоката Берези А.В., яка захворіла до 22.10.2019, зроблені до ДВС, нотаріальної контори, БТІ та РАЦС, - відповідні докази не були надані. При цьому позивач просив суд вирішити дане клопотання за відсутності його представника ОСОБА_4 , яка до 22.10.2019 року звільнена від роботи за станом здоров`я, та розгляд справи по суті відкласти до закінчення терміну непрацездатності його представника - до 22.10.2019 (а.с. 61-68).

Згідно п.4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявити відповідне клопотання в межах підготовчого провадження.

Однак згадане клопотання позивача про витребування доказів, яке було заявлене в межах підготовчого провадження, суд по суті не розглянув та не надав оцінки доводам позивача про відсутність його представника - адвоката Берези А.В., яка у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не змогла з`явитися у підготовче судове засідання з поважних причин, що має значення для забезпечення гарантованого ст. 59 Конституції України права позивача на професійну правничу допомогу. Внаслідок цього, за відсутності відомостей щодо зловживання процесуальними правами з боку сторони позивача, суд першої інстанції необґрунтовано, з порушенням передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу пропорційності передчасно залишив позов без розгляду.

Оскільки залишаючи позовну заяву без розгляду суд дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу суду та направляє справу до того ж суду для продовження розгляду справи.

Акт суду першої інстанції від 24.09.2019 про отримання секретарем судового засідання згаданого клопотання позивача вже після судового засідання, об 15-30 год. 24.09.2019, у світлі положень ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України правового значення не має, оскільки у справі відсутні відомості, що позивач не вчасно його подав до суду першої інстанції (а.с. 70).

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000, встановив відсутність недбалості у процесуальних діях заявників, з посиланням на рішення по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998, та в контексті дослідження гарантій права на справедливий суд (п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) Суд вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Таким чином, вказані обставини свідчать про обов`язок суду надати позивачу реальну можливість захистити своє право в суді. Інший підхід був би виявом надмірного правого формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 4 ч.1 ст.379, ст.ст. 381-384, 388-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.