Романівський районний суд Житомирської області
про відмову у відкритті провадження у справі
29 березня 2019 року смт. Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Бабич С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1,-
Врахувавши висновки суду апеляційної інстанції, позивач вказав, що позов від 26 березня 2019 року до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області поданий з інших підстав та стосується захисту права власності на будівлю контори в порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), тобто шляхом визнання права власності на вказане майно, оскільки він та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору являюся співвласниками майна пайового фонду КСП " Маяк".
Дослідивши матеріали позовної заяви з додатками та матеріали цивільної справи № 290/276/18 за позовом ОСОБА_1 до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області про визнання права власності на будівлю контори та скасування рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Романівського району №65 від 25 липня 2012 року, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2, суддя прийшов до переконання, що у відкритті провадження у даній цивільній справі слід відмовити, виходячи з наступного.
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 6 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено у зв"язку зі спливом строку позовної давності.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 28 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Романівського районного суду Житомирської області від 6 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав. Дана постанова набрала законної сили 28 січня 2019 року.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції дослідив порядок набуття та оформлення права власності на майно реформованого КСП "Маяк" та встановив, що позивач не набув права власності на спірний об"єкт, а тому це право не підлягає захисту у порядку передбаченому статтею 392 ЦК України.

26 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до Романівського районного суду новий позов з тими ж самими сторонами (позивач - ОСОБА_1, відповідач - Вільшанська сільська рада Романівського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2С.) , про той самий предмет ( визнання права власності на будівлю контори вартістю 73902,18 грн та скасування рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Романівського району №65 від 25 липня 2012 року).

Підставою вищевказаного позову позивач зазначив, що він та ОСОБА_2 (третя третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору) являються співласниками майна пайового фонду КСП "Маяк", а тому рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області № 65 від 25 липня 2012 року порушує їхнє право власності на частину майна пайового фонду цього підприємства, а саме на будівлю контори, тому це право підляє захисту шляхом визнання права власності на вказане майно.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що обставини, якими позивач обгрунтовує позов, поданий 26 березня 2019 року, за своєю суттю та змістом є тотожним обставинам, якими обгрунтовувався позов, що поданий ним у березні 2018 року (наявність права на частину пайового фонду КСП "Маяк" та виділення конкретного майна зборами співвласників пайового фонду). Отже, позивач просить захистити його право на майно пайового фонду реформованого КСП "Маяк", шляхом визнання права власності на конкретне майно цього пайового фонду, що вже було предметом судового розгляду, за наслідком якого ухвалене рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Відмова у відкритті провадження, серед іншого, можлива за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору (позову), який розглядається між тими самими сторони, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Таким чином, необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Згідно із Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, встановивши наявність судового рішення, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суддя прийшов до переконання про необхідність відмови ОСОБА_1 у відкритті провадження у вказаній цивільній справі.

Керуючись статтею 186 ЦПК України, суддя,-

В И Р І Ш И В :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області про визнання права власності на будівлю контори, або її частину вартістю 73902,18 грн та скасування рішення виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Романівського району №65 від 25 липня 2012 року, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя С.В. Бабич