Справа № 727/1735/18
Провадження № 2/727/143/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виступає Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», про захист прав споживача шляхом стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виступає Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», про захист прав споживача шляхом стягнення страхового відшкодування до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею, відповідачем та третьою особою було укладено Договір добровільного страхування майна, що є предметом застави №026045/2200/0008480. Предметом вказаного Договору є добровільне страхування належного позивачці майна: офісних та торговельних приміщень, розташованих в нежитловій будівлі по вул..Південно-Кільцева, будинок 23-А в м.Чернівці.

Згідно п.3.1 Договору страхування ПАТ «Альфа-Банк» є кредитором позивачки за кредитним договором, забезпеченням зобовязань за яким згідно договору застави (іпотеки) є належне їй застраховане майно. Зазначає, що вона є власником вказаного застрахованого майна, а саме нежитлової будівлі (аптеки) загальною площею 294,30 кв.м., що розташована за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, будинок №23-А на підставі свідоцтва про право власності від 02.07.2008 року.

Позивач вказує, що 22.06.2017 року відбулась пожежа, якою було завдано збитків застрахованому майну належній їй нежитловій будівлі по вул..Південно-Кільцева, будинок 23-А в м.Чернівці. Про страховий випадок позивач цього ж дня повідомила відповідача. Наступного дня 23.06.2017 року вона подала відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування на спеціальному бланку, до якої додала всі наявні у неї підтверджуючі документи.

Зазначає, що як вбачається з ОСОБА_3 про пожежу від 22.06.2017 року, в цей день близько 04:10 год. виникла пожежа на літній площадці з альтанками ресторану «Love Story» по вул.Південно-Кільцевій, 21-Б, що розташована впритул до належної їй будівлі, а також у нежитловій будівлі позивачки по вул.Південно-Кільцевій, 23-А. Пожежа була ліквідована о 5:30 год. Пожежею знищено у нежитловій будівлі позивачки вікна, частково перекриття, покрівлю будівлі, частково штукатурку і теплоізоляцію стіни.

Відповідно до додатку до ОСОБА_3 про пожежу, орієнтовні прямі збитки від пожежі, завдані належній позивачці нежитловій будівлі по вул.Південно-Кільцевій, 23-А, складають 453500 грн., орієнтовні побічні збитки становлять 770950 грн. В цьому додатку зазначено, що ймовірною причиною пожежі було занесення стороннього джерела запалювання ззовні, тобто підпал.

Зазначає, що згідно п.7.1 Договору страхування, страховим випадком є пожежа, в тому числі підпал.

Відповідно до Технічного висновку №41/57/03-2017 про причини пожежі, яка мала місце 22.06.2017 року в ресторані та нежитловій будівлі за адресою м.Чернівці, вул.Південно- Кільцева, 21-Б, 23-А від 05.07.2017 року, причиною виникнення пожежі було занесення стороннього джерела запалювання ззовні.

Позивач вказує, що оскільки належному їй майну було завдано значних збитків як самою пожежею, так і пожежогасінням, вона в день виникнення пожежі звернулася до судового експерта ОСОБА_5, який в цей ж день оглянув належну їй будівлю, виконав фотофіксацію та здійснив опис для визначення завданої шкоди. Додатковий огляд приміщення та фотофіксація судовим експертом були виконані 04.08.2017 року, коли проявилися наслідки шкоди, завданої пожежогасінням.

Позивач стверджує, що за фактом пожежі було відкрито кримінальне провадження №0002004 за ст.194 ч.2 КК України, що підтверджується відповідним Витягом з ЄРДР. Досудове розслідування проводиться Шевченківським відділенням поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області. Разом з тим, вказує, що винуватця пожежі поліції встановити не вдалося до даного часу.

Позивачка звертає увагу суду на те, що подала відповідачу заяву від 31.08.2017 року, до якої додала усі передбачені п.6.6 Договору страхування документи, необхідні для виплати страхового відшкодування, в тому числі виконаний судовим експертом розрахунок завданої шкоди, і просила прийняти рішення про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п.6.7 Договору страхування після отримання від страхувальника заяви про виплату страхового відшкодування та передбачених п.6.6 договору документів, страховик протягом 10 робочих днів приймає рішення про виплату страхового відшкодування. Згідно умов п.7.2 Договору страхування, у такий самий 10-денний термін страховик приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, стверджує, що відповідач не виконав свого обовязку за Договором страхування, не прийнявши жодного рішення за її заявою у передбачений договором строк.

Позивач вважає, що відповідач з 31 серпня 2017 року до даного часу проявляє протиправну бездіяльність, не приймаючи жодного рішення по її зверненню всупереч умовам договору. Увесь цей час відповідач проводить зі нею листування, у якому посилається на обставини, які відповідно до умов договору не впливають на терміни виплати страхового відшкодування.

Так, вказує, що відповідач надіслав їй два різні листи аналогічного змісту: від 20.09.2017 року №6874 та від 19.10.2017 року №7549, в яких посилається на те, що згідно умов п.4.3.2 та п.5.1.8 Договору страхування страховик має право самостійно зясовувати причини та обставини настання страхового випадку для реалізації права вимоги до винних у заподіяних збитках осіб, і з цією метою ним направлені відповідні запити. Проте договір не передбачає відстрочку виплати страхової виплати на період самостійного зясування страховиком причин та обставин страхового випадку.

Зазначає, що в цих листах відповідач вказує, що згідно п.6.6.6. та п.6.6.12 Договору страхування для отримання страхового відшкодування страхувальник надає страховику документи, що необхідні йому для реалізації права вимоги до винних у заподіяних збитках осіб. При цьому, позивач надала відповідачу всі наявні у неї документи, які стосуються даного страхового випадку, а слідство досі не встановило винних у виникненні пожежі осіб, про що відповідач отримав інформацію безпосередньо від слідчого, даний факт він визнав у цьому листі. Крім того, п.6.6.12 Договору страхування покладає на позивача обовязок надати документи про винних осіб лише за можливості їх отримати, а оскільки слідство винних у пожежі досі не встановило вона такі документи обєктивно не може отримати.

Також, позивачка вказує, що на вимоги відповідача надала йому ОСОБА_5 з ЄРДР та на додаткову вимогу повторно надала ОСОБА_5 з ЄРДР від 09.10.2017 року разом зі своїм листом від 20.10.2017 року. У цьому листі вона повторно вимагала від відповідача виконання ним своїх зобовязань за Договором страхування, вказала на його неправомірні дії та повідомила, що слідчий, який розслідує дане кримінальне провадження, на запит відповідача вже направив йому всі документи, наявні в кримінальній справі, а також повідомила відповідача, що у неї відсутні документи, які необхідні для реалізації права зворотної вимоги до осіб, винних у заподіяних збитках, оскільки винні особи слідством не встановлені. Позивач наголошувала на тому, що в даному випадку має місце страховий випадок, передбачений п.7.1 договору - «пожежа, в т.ч. підпал», а не випадок, передбачений п.7.3 договору - «протиправні дії третіх осіб». А тому намагання страхової компанії знайти винних та застосувати регрес не повинні призводити до затягування строків виплати позивачці страхового відшкодування.

Позивач звертає увагу суду на те, що пунктом 6.6.13 Договору страхування, на який посилався відповідач, передбачено подання документів за додатковою вимогою страховика. Вона, в свою чергу, виконала його додаткову вимогу, повторно подавши йому 20.10.2017 року свіжий витяг з ЄРДР. Проте відповідно до умов п.6.7 Договору страхування строк прийняття відповідачем рішення по заяві повинен обчислюватися не з дати подання документів на додаткову вимогу відповідача, а з дати подання останніх документів, передбачених п.6.6 Договору страхування. Таким чином, як було вказано вище, заяву з усіма документами, передбаченими п.6.6 договору, позивач подала відповідачу ще 31.08.2017 року, а тому вважає, що саме з цієї дати повинен обчислюватись строк виконання відповідачем своїх обовязків.

Листом від 02.11.2017 року №228472 відповідач просив позивачку повідомити, чи було нею отримане повне або часткове відшкодування шкоди особою, винною в нанесенні збитку або від власників ресторану «Love Story». Вона направила йому відповідь від 28.11.2017 року про те, що ніякого відшкодування від жодних осіб не отримувала.

У наступному листі від 05.12.2017 року №9082 відповідач повідомив позивачку про те, що оскільки за фактом пожежі було відкрито кримінальне провадження, він згідно умов п.6.8.3 договору продовжує термін прийняття рішення на строк 90 днів з моменту отримання від неї останнього документа.

При цьому, стверджує, що останнім документом є попередня відповідь позивачки на запит відповідача від 02.11.2017 року про те, що жодного відшкодування збитків від власників ресторану «Love Story» позивач не отримувала. Цю відповідь відповідач отримав 30.11.2017 року та повідомив позивача, що саме від цієї дати він обчислює 90-денний строк. Вказані дії відповідача позивач вважає недобросовісними та такими, що грубо порушують умови договору між сторонами.

Вказує, що згідно п.7.1 Договору страхування, страховим випадком є пожежа, в тому числі підпал. Відповідно до п.6.7 Договору страхування після отримання від страхувальника заяви про виплату страхового відшкодування та передбачених п.6.6 договору документів, страховик протягом 10 робочих днів приймає рішення про виплату страхового відшкодування. Позивач подала відповідачу заяву з усіма документами, передбаченими п.6.6 Договору страхування, 31.08.2017 року, а тому вважає, що саме з цього дня слід обчислювати 10-денний строк на виплату страхового відшкодування. Тобто, такий строк настав 08.09.2017 року.

Звертає увагу суду на те, що її відповідь на запит відповідача щодо неотримання відшкодування завданої шкоди від третіх осіб, яка ним одержана 30.11.2017 року, не можна вважати датою подання останнього документа, оскільки така відповідь не є документом, передбаченим п.6.6 Договору страхування. Так само з огляду на викладене вище не можна вважати останнім поданим нею документом повторно наданий на додатковий запит відповідача відповідно до п.6.6.13 договору свіжий витяг з ЄРДР.

Вважає, що відповідач продовжив термін прийняття рішення на строк 90 днів з посиланням на п.6.8.3 договору протиправно, оскільки даний пункт договору не дає йому права на таке продовження. Так, пунктом 6.8 Договору страхування передбачено, що право на продовження строку застосовується лише тоді, коли документів, отриманих від страхувальника, недостатньо для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. А отже підпункт 6.8.3 пункту 6.8 може застосовуватись лише при виконанні даної умови. На практиці це має місце тоді, коли поданих документів недостатньо для правової кваліфікації страхового випадку. Проте, на думку позивачки, це не стосується такого страхового випадку, як пожежа, оскільки документальних доказів пожежі як страхового випадку достатньо.

Таким чином, у відповідача достатньо документальних підтверджень уповноважених органів про те, що мала місце пожежа - страховий випадок згідно п.7.1 договору.

Тобто, позивач вважає, що наявних у відповідача документів цілком достатньо для прийняття позитивного рішення про виплати їй страхового відшкодування, і жодні результати розслідування не здатні змінити ці обставини. Тому відповідач, на думку позивачки, протиправно, всупереч закону та умовам договору ухиляється від виконання своїх зобовязань, що змусило її звернутися за захистом своїх прав до суду.

Вказує, що оскільки відповідач тривалий час не виконував свої обовязки за договором, позивач була змушена звернутися для визначення вартості відновлюваного ремонту до судового експерта, і така вартість відображена у Висновку судового експерта №17111 від 10.01.2018 року.

Відповідно до Висновку судового експерта ОСОБА_5 №17111 від 10.01.2018 року, який відповідно до положень ч.3 ст. 102 ЦПК України виготовлений на замовлення позивачки як сторони даної справи, вартість відновлюваного ремонту належної їй нежитлової будівлі літ.А (аптека), розташованої за адресою: Чернівецька область., м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, буд. 23-А, пошкодженої внаслідок пожежі та пожежогасіння, що мало місце 22 червня 2017 року, використаних матеріалів та експлуатації машин і механізмів складала 435925,00 (чотириста тридцять пять тисяч девятсот двадцять пять) гривень.

Крім цього, позивачка вважає, що відповідач повинен сплатити їй пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання та компенсувати інфляційні втрати відповідно до ст.625 ЦК України. Оскільки передбачений пунктом 8.2 Договору страхування розмір пені 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення є меншим, ніж розмір подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період, вона застосовує пеню у вказаному в договорі розмірі - 0,01% в день.

На основі викладеного, позивач просить суд захистити її права споживача за Договором добровільного страхування майна, що є предметом застави №026045/2200/0008480 від 21.06.2016 року, а саме: стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», , на її, ОСОБА_1, користь страхове відшкодування у сумі 435925,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязання у сумі 7061,98 грн. та інфляційні втрати у сумі 28771,06 грн.; покласти всі судові витрати на відповідача, у звязку з чим стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», , на її, ОСОБА_1, користь, судові витрати, які позивачем фактично понесені та які будуть понесені відповідно до умов договору про надання правової допомоги.

В ході розгляду судом справи від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Зокрема, вказує, що 17.08.2018 року відповідачем було здійснено виплату заборгованості в сумі 269125,61 грн., що, на думку позивачки, свідчить про часткове визнання позовних вимог. У звязку з наведеним позивач просить суд захистити її права споживача за Договором добровільного страхування майна, що є предметом застави №026045/2200/0008480 від 21.06.2016 року, а саме: стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», , на її, ОСОБА_1, користь страхове відшкодування у сумі 152684,68 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязання у сумі 14947,88 грн. та інфляційні втрати у сумі 39650,15 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник позивача вказав суду, що предметом позову є сума страхового відшкодування, а сам факт виникнення пожежі відповідачем визнається. Звернув увагу суду на те, що судовий експерт ОСОБА_6, висновок якого наданий відповідачем, не проводив безпосередній огляд пошкодженого майна відразу після пожежі, оглядав приміщення лише зовні та без участі позивачки, хоча вона тоді вже частково провела ремонтні роботи. Звернув увагу на те, що відповідачем безпідставно не враховані збитки, завдані пожежогасінням. Просили суд взяти до уваги висновок про вартість пошкоджень та відновлювального ремонту, складений експертом ОСОБА_5

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав суду, що факт пожежі у вказаному приміщенні дійсно являється страховим випадком. Разом з тим, п.6.1 договору страхування передбачає відшкодування вартості ремонту, здійсненого найбільш економічним способом, а тому поданий позивачкою звіт не може бути взятий до уваги, оскільки враховує вартість оздоблювальних робіт, які страхова компанія не покриває. Вважав вказаний висновок необєктивним. Вказав на те, що вони згідні на компенсацію вартості ремонту конструктивних елементів. При цьому, штрафні санкції, нараховані позивачкою, представник відповідача не визнав, оскільки на момент подання нею заяви про виплату страхового відшкодування у заві не були вказані її банківські реквізити, а тому їм не було відомо у який спосіб позивачка бажає отримати страхове відшкодування. Реквізити позивачки відповідачу стали відомі лише в кінці серпня 2018 року. Звернув увагу суду на те, що ними було здійснено страхове відшкодування згідно умов п.6.1.2 договору страхування. Підтримав поданий ними до суду відзив на позов та просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, враховуючи той факт, що ними під час судового розгляду було відшкодовано позивачці вартість ремонту.

Представник третьої особи по справі - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак від них до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Також надали суду письмові пояснення на позов, згідно яких вказують, що позов підтримують та вважають, що позивачем було надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі (аптеки) загальною площею 294,30 кв.м., що розташована за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, будинок №23-А, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 02.07.2008 року (т.1 а.с.10).

21.06.2016 року між ОСОБА_4 акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (Страховик), ОСОБА_1 (Страхувальник) та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (Вигодонабувач) було укладено Договір добровільного страхування майна, що є предметом застави №026045/2200/0008480. Предметом вказаного Договору є добровільне страхування належного позивачці майна: офісних та торговельних приміщень, розташованих в нежитловій будівлі по вул..Південно-Кільцева, будинок 23-А в м.Чернівці (т.1 а.с.11-16).

Згідно п.3.1 Договору страхування вигодонабувач (ПАТ «Альфа-Банк») є кредитором страхувальника за договором кредиту, забезпеченням зобовязань за яким є майно страхувальника, передане в заставу згідно з договором застави/іпотеки №2308 від 14.03.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з ОСОБА_3 про пожежу від 22.06.2017 року (т1. а.с.18), в цей день близько 04:10 год. виникла пожежа на літній площадці з альтанками ресторану «Love Story» по вул.Південно-Кільцевій, 21-Б та у нежитловій будівлі по вул.Південно-Кільцевій, 23-А. Пожежа була ліквідована о 5:30 год. Пожежею знищено у нежитловій будівлі позивачки вікна, частково перекриття і покриття будівлі, частково оздоблення стіни.

23.06.2017 року позивач ОСОБА_1 подала ОСОБА_7 «СК «УНІКА» заяву про виплату страхового відшкодування на спеціальному бланку, до якої додала підтверджуючі документи (т1. а.с.17).

Відповідно до додатку до ОСОБА_3 про пожежу від 22.06.2017 року (а.с.19), орієнтовні прямі збитки від пожежі, завдані належній позивачці нежитловій будівлі по вул.Південно-Кільцевій, 23-А, складають 453500 грн., орієнтовні побічні збитки становлять 770950 грн. Також, у цьому додатку зазначено, що ймовірною причиною пожежі було занесення стороннього джерела запалювання ззовні, тобто підпал.

Відповідно до Технічного висновку №41/57/03-2017 (т.1 а.с.20-23) про причини пожежі, яка мала місце 22.06.2017 року в ресторані та нежитловій будівлі за адресою м.Чернівці, вул.Південно- Кільцева, 21-Б, 23-А від 05.07.2017 року, причиною виникнення пожежі було занесення стороннього джерела запалювання ззовні.

За фактом пожежі було відкрито кримінальне провадження №0002004 за ст.194 ч.2 КК України, що підтверджується відповідним Витягом з ЄРДР (т.1 а.с.24). Досудове розслідування проводиться Шевченківським відділенням поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області.

Відповідно до п.4.1.3 Договору страхування Страхувальник має право при настанні страхового випадку отримати страхове відшкодування в порядку і на умовах, передбачених договором. Таке право позивача кореспондується з обовязком відповідача, закріпленим в п.4.4.4 Договору страхування, здійснити виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку.

Згідно п.4.4.2 страховик зобовязаний упродовж 2-х робочих днів після отримання письмового повідомлення страхувальника про настання страхового випадку вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхувальнику/вигодонабувачу страхового відшкодування. Пунктом 4.4.3 визначено, що страховик зобовязаний направити на місце події представника страховика та за участю страхувальника (вигодонабувача) провести огляд пошкодженого (знищеного) майна, скласти акт огляду місця події; огляд може проводитись у присутності представника компетентних органів.

Згідно п.5.2.1 Договору у разі отримання від страхувальника повідомлення про випадок страховик вчиняє наступні дії: негайно, протягом 48 годин з моменту отримання від страхувальника повідомлення про подію направляє на місце події уповноваженого представника страховика, який у присутності страхувальника проводить огляд пошкодженого майна або його залишків і складає акт огляду місця події.

Порядок визначення розміру страхового відшкодування по нежитлових обєктах регулюється п.6.1.2 Договору страхування, відповідно до підпункту б) якого у разі часткового пошкодження застрахованого майна розмір збитку визначається у розмірі вартості відновлювального ремонту. Відповідно до п.6.2 Договору страхування, до суми заподіяного збитку включається також вартість речей, які були знищені або пошкоджені під час пожежогасіння.

Згідно п.7.1 Договору страхування, страховим випадком є пожежа, в тому числі підпал. Відповідно до п.6.7 Договору страхування після отримання від страхувальника заяви про виплату страхового відшкодування та передбачених п.6.6 договору документів, страховик протягом 10 робочих днів приймає рішення про виплату страхового відшкодування.

Пунктом 6.6 Договору визначено стандартний перелік документів, які повинен подати страховику страхувальник. Пунктами 6.8 та 6.8.3 Договору передбачено, що якщо документів, отриманих від страхувальника згідно п.6.6 Умов, недостатньо для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, страховик може додатково продовжити термін прийняття такого рішення, якщо за фактом настання страхового випадку розпочато досудове розслідування до закінчення досудового розслідування (закриття кримінального провадження), але не більше ніж на 90 календарних днів з дати отримання страховиком останнього документу від страхувальника.

При цьому, як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 31.08.2017 року (т.1 а.с.25), 31.08.2017 року представником відповідача було отримано необхідні для виплати страхового відшкодування документи.

20.10.2017 року ОСОБА_1 було направлено на адресу відповідача копію ОСОБА_5 з ЄРДР (т.1 а.с.28), а отже суд вважає, що з цієї дати слід рахувати визначений умовами договору 90-денний строк для прийняття страховиком рішення (тобто по 20.01.2018 року).

Також, листом від 05.12.2017 року ОСОБА_7 «СК «УНІКА» повідомили позивачку, що останній наданий нею документ датований 30.11.2017 року, а тому вони відстрочують прийняття рішення по даній справі до отримання усіх необхідних документів.

Згідно висновку експерта №17111 від 10.01.2018 року, складеного судовим експертом ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_1 (т.1 а.с.32-92), вартість відновлювального ремонту нежитлової будівлі літ.А (аптека), розташованого за адресою: Чернівецька область, місто Чернівці, вулиця Південно-Кільцева, будинок №23-А, пошкодженої внаслідок пожежі та пожежогасіння, що мало місце 22 червня 2017 року, використаних матеріалів та експлуатації машин і механізмів 21.08.2017 року складала 435925,00 гривень. Як вбачається з вказаного висновку, обстеження обєкту дослідження проводилось 22.06.2017 року та 04.08.2017 року експертом в присутності ОСОБА_1

Частиною 3 статті 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги наданий позивачем висновок експерта про вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна.

При цьому, наданий представником відповідача висновок судового експерта ОСОБА_6 від 11.05.2018 року (т.2 а.с.4-160) судом до уваги не приймається, оскільки вказаний висновок був виготовлений після часткового відновлення елементів будівлі та без участі позивача по справі. При цьому, огляд приміщення проводився експертом 04.05.2018 року лише з зовнішнього боку, з внутрішнього боку будівля не оглядалась. При оформленні вказаного висновку експерту було надано ОСОБА_8 про незалежну оцінку вартості матеріального (майнового) збитку завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, 23А.

Також, як вбачається з наданого представником відповідача ОСОБА_8 про незалежну оцінку вартості матеріального (майнового) збитку завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, 23А від 01.08.2017 року (т.1 а.с.112-122), вказаний звіт був виготовлений 01.08.2017 року без участі позивачки ОСОБА_1, хоча згідно п.5.2.1 Договору, у разі отримання від страхувальника повідомлення про випадок страховик вчиняє наступні дії: негайно, протягом 48 годин з моменту отримання від страхувальника повідомлення про подію направляє на місце події уповноваженого представника страховика, який у присутності страхувальника проводить огляд пошкодженого майна або його залишків і складає акт огляду місця події. Вказаний у договорі акт огляду місця події за участю сторін договору сторонами по справі не наданий суду, а тому суд вважає за доцільне виходити з висновку експерта №17111 від 10.01.2018 року, в основу якого покладено обстеження об'єкту дослідження, яке було проведене 22.06.2017 року, тобто безпосередньо після настання страхового випадку та в присутності позивачки. При цьому, в діях позивача по справі не вбачається порушень умов договору страхування.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі повинен сплатити позивачці суму страхового відшкодування у розмірі 435925,00 гривень за виключенням франшизи, яка згідно умов договору (п.4.1) складає 1% страхової суми, яка згідно умов договору становить 1411471,17 грн., але не менше 1000 гривень, тобто 421810,29 грн.

Стосовно заперечень представника відповідача, то судом встановлено, що згідно п.6.3. договору при визначенні розміру збитку не враховуються: витрати, повязані зі зміною або удосконаленням застрахованого майна, переплануванням, будівництвом додаткових приміщень, тощо; витрати, які викликані заміною конструктивних елементів і елементів опорядження приміщень, домашніх речей або обладнання та ін., крім тих, які необхідні для приведення застрахованого майна в той стан, в якому воно знаходилося на момент укладення договору; витрати на проведення тимчасового, профілактичного або поточного ремонту; витрати, що перевищують нормативні, затверджені в установленому порядку. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача з приводу того, що вони не зобовязані відшкодовувати позивачу витрати на оздоблювальні елементи, оскільки приведені у висновку експерта №17111 від 10.01.2018 року витрати на внутрішнє опорядження приміщень є необхідними для наданню приміщенню закінченого вигляду та його відновлення з метою реалізації функціонального призначення приміщення.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування» загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. Пунктом 3 ч.1 ст.20 вказаного Закону визначено, що страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

При цьому, в ході розгляду справи відповідач не надав доказів, підтверджуючих наявність будь-яких підстав для відмови в здійсненні страхової виплати, оскільки страховий випадок передбачений договором настав у період його дії, позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку в строк передбачений договором, а з боку позивача, третьої або інших осіб не було вчинено навмисних дій спрямованих на настання страхового випадку, злочину, що призвів до страхового випадку, також не встановлено факту подання неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт, причини і обставини настання страхового випадку або інших обставин, які б могли бути підставою для відмови у проведенні страхової виплати.

Таким чином, відповідач порушив права позивача, як споживача страхових послуг, оскільки неправомірно затягував проведення страхової виплати, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості отримати страхове відшкодування та вимушена розпочинати проведення ремонту пошкодженого пожежею приміщення за власні кошти.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії платіжного доручення №042958 від 17.09.2018 року (т.2 а.с.247) відповідачем ОСОБА_7 «СК «УНІКА» 17.09.2018 року було проведено виплату страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 згідно договору страхування №026045/2200/0008480 від 21.06.2016 року на суму 269125,61 грн. Зазначена виплата була здійснена відповідачем під час судового розгляду справи.

З огляду на наведене, стягненню на користь позивача підлягає різниця, між визначеною експертом вартістю відновлювального ремонту (за виключенням франшизи), тобто 421810,29 грн. та фактично сплаченими відповідачем коштами (269125,61 грн.), тобто 152684,68 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 992 ЦК України передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Зі змісту ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» вбачається, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Аналогічні роз'яснення визначені у п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року, згідно до яких передбачено, що з урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Отже, закон пов'язує обов'язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не з наданням певних доказів страхувальником.

Згідно пункту 8.2 умов Договору Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику або Вигодонабувачу пені у розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Страхувальник несе майнову відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання умов цього Договору у відповідності до чинного законодавства України.

При розрахунку суми інфляційних втрат суд виходить з наступного розрахунку: за період з 20.01.2018 року по 17.08.2018 року сума інфляційних втрат становить 18137,83 грн. (421810,29 грн. х 1,5% (січень 2018) = 6327,15 грн.; 421810,29 грн. х 0,9% (лютий 2018) = 3796,29 грн.; 421810,29 грн. х 1,1% (березень 2018) = 4639,91 грн.; 421810,29 грн. х 0,8% (квітень 2018) = 3374,48 грн.). За період з 17.08.2018 року по 09.01.2019 року сума інфляційних втрат становить 7634,26 грн. (152684,68 грн. х 1,9% (вересень 2018) = 2901,02 грн.; 152684,68 грн. х 1,7% (жовтень 2018) = 2595,65 грн.; 152684,68 грн. х 1,4% (листопад 2018) = 2137,59 грн.). Таким чином, загальна сума інфляційних втрат позивача за вказаний період становить 25772,09 грн.

Згідно п.8.2 договору сторонами узгоджений розмір пені у вигляді 0,01% за кожен день прострочення. Таким чином за період з 20.01.2018 року по 16.08.2018 року (208 днів на 0,01% від суми 421810,29 = 8773,44 грн.) та за період з 17.08.2018 року по 08.01.2019 року (145 днів на 0,01% від суми 152684,68 = 2214,15 грн.) загальний розмір пені становить 10987,59 грн.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як зазначено у ч.1 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч.2 цієї статті ЦПК).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина 3 статті 137 ЦПК).

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги, укладеного ОСОБА_1 з адвокатом ОСОБА_2 (адвокатська компанія «Лекстер» 01.08.2017 року (т.1 а.с.94-95), розмір гонорару обчислюється з розрахунку 1000 гривень за одну годину роботи. Згідно квитанції №100 від 19.02.2018 року, платіжного доручення №4717884 від 03.10.2018 року, квитанції №44 від 16.08.2018 року, квитанції від 23.05.2018 року, квитанції №125 від 18.05.2018 року, квитанції №40 від 19.04.2018 року, квитанції №0.0..1 від 05.01.2019 року, платіжного документу №6987925 від 20.12.2018 року позивачем було сплачено в рахунок оплати правової допомоги згідно договору від 01.08.2017 року кошти в сумі 24500,00 гривень.

Таким чином, розмір витрат позивача на правову допомогу становить 24500,00 гривень, які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Крім цього, суд вважає, що з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені нею у звязку із залученням спеціалістів, а саме: судового експерта ОСОБА_5, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 29.01.2018 року, виданого ОСОБА_5 на суму 7500,00 гривень (т.1 а.с.97).

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь держави (оскільки позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору) судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача невідшкодовану суму страхового відшкодування у розмірі 152684,68 грн., суму інфляційних втрат у вигляді 25772,09 грн., пеню в сумі 10987,59 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 549, 612, 625, 979, 990, 991, 992 ЦК України, ст.ст.133, 137, 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виступає Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», про захист прав споживача шляхом стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», , на користь ОСОБА_1, страхове відшкодування у сумі 152684,68 (сто пятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні (шістдесят вісім) копійок, пеню за несвоєчасне виконання зобовязання у сумі 10987,59 (десять тисяч девятсот вісімдесят сім) гривень (пятдесят девять) копійок та інфляційні втрати у сумі 25772,09 (двадцять пять тисяч сімсот сімдесят дві) гривні (девять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», , на користь ОСОБА_1, понесені судові витрати в розмірі 32000,00 (тридцять дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», , на користь держави судовий збір в сумі 1894,44 (одну тисячу вісімсот девяносто чотири) гривні (сорок чотири) копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 17 січня 2019 року.

СУДДЯ: