УХВАЛА

23 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 334/4945/18

провадження № 61-15628 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду В. М. Сімоненко розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатись,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання.

На обґрунтування вимог посилалась на те, що відповідач є її рідним батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача

За рішенням Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня

2016 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду Запорізької області 01 червня 2016 року, відповідач виплачував аліменти на утримання позивачки до досягнення нею повноліття на користь її матері, оскільки донька перебувала на її утриманні.

На даний час вона навчається в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, незаміжня і не працює, навчається на денному відділені вищезазначеного учбового закладу, у зв`язку з чим потребую матеріальної підтримки, на придбання одягу, транспортні витрати, особисті речі та предмети догляду.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не здійснює, хоча працює на посаді заступника директора з загальних питань ВАТ «Запоріжжяобленерго» і має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Тому, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення нею навчання.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/12 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 13 липня 2018 року до 30 червня 2021 року на період навчання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судового збору.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що? враховуючи розмір заробітної плати відповідача, який може надавати матеріальну допомогу, та одночасно? враховуючи наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та хворобливий стан його здоров`я, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з останнього аліментів на користь дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/12 частини усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду

м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

20 серпня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня 2019 року, у якій скаржниця просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимога, що випливають із сімейних правовідносин, щодо зобов`язання батьків утримувати повнолітніх дітей, що продовжує навчання, правове регулювання, яких не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики, а тому є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відтак, справа є малозначною в силу правовідносин та їх регулювання, яких не представляє складності.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених

про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 липня

2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко