АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/23/19Головуючий по 1 інстанції Дудніченко В.М.
Категорія: 310020000 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Бондаренка С.І., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - ОСОБА_6;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року у складі судді Дудніченко В.М., повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2018 року,:

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення (неустойки) пені.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2013 року з ОСОБА_6 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 360 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття.

Незважаючи на рішення суду, відповідач сплачував аліменти нерегулярно та не в повному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментах за період з вересня 2013 року по червень 2018 року включно в сумі 13 940 грн. Тому на думку позивача, вона має право, як одержувач аліментів, на стягнення неустойки (пені).

ОСОБА_5 просила суд:

- стягнути з ОСОБА_6 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме гроші від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме гроші в сумі 4 682,40 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_8 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 400 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме гроші в сумі 4 682,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 704 грн. 80 коп. в дохід Держави судового збору за розгляд справи в суді.

Рішення суду вмотивоване тим, що якщо аліменти стягуються за рішенням суду, то невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку має негативні наслідки у вигляді додаткової відповідальності. Доводи відповідача про те, що він частково сплачував аліменти в грошовій та натуральній формі, не взяті судом до уваги, оскільки законодавство покладає на особу зобов'язання своєчасно й у повному обсязі сплачувати аліменти.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив суд скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи ОСОБА_6, що були зазначені у відзиві на позовну заяву, а саме, що сплата аліментів на утримання дочки ОСОБА_7, 04.10.2010 р.н, проводилась скаржником як грошовими коштами так і в натуральній формі.

Станом на 31.07.2018 року сплачено аліментів грошовими коштами на суму 8 160 грн., та в натуральній формі (придбання одягу, взуття, підручників) на суму 10 700 грн. Тому сума заборгованості по сплаті аліментів складає 2 380 грн.

Також скаржник не погоджується з розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що був наданий позивачем та прийнятий судом першої інстанції.

На момент розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 360 грн. щомісячно, з дня подачі заяви до суду 6 вересня 2013 року і до повноліття дитини (а.с. 8).

Лисянським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області надано довідку-розрахунок № 5559 від 25.07.2018 року щодо заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, згідно виконавчого листа № 694/1365/13-ц від 28 жовтня 2013 року виданого Звенигородським районним судом Черкаської області. З даної довідки вбачається, що станом на 1 липня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів складає 13 940,00 грн. (а.с.11).

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року.

З огляду на вище зазначене вбачається, що суд першої інстанції прийняв не правильний розрахунок неустойки (пені), що був про наданий позивачем, оскільки даний розрахунок не відповідає чинним нормам законодавства.

Колегія судів вважає за необхідне здійснити власний розрахунок, який відповідає вимогам ст.196 СК України та проведений за формулою, наведеною в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року.

Зокрема, пеня за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_6 станом на 30 липня 2018 року (день подачі позову) складає 133 308,00 грн. = (300х1%х1764) + (360х1%х1733) + (360х1%х1703) + (360х1%х1672) + (360х1%х1641) + (0х1%х1613) + (360х1%х1582) + (360х1%+1552) + (0х1%х1521) + (360х1%х1491) + (360х1%х1460) + (360х1%х1429) + (360х1%х1399) + (360х1%х1368) + (360х1%х1338) + (0х1%х1307) + (0х1%х1276) + (90х1%х1248) + (0х1%х1217) + (360х1%х1187) + (0х1%х11566) + (360х1%х1126) + (0х1%х1095) + (360х1%х1064) + (360х1%х1034) + (360х1%х1003) + (360х1%х973) + (0х1%х942) + (360х1%х911) + (360х1%х882) + (360х1%х851) + (0х1%х821) + (360х1%х790) + (360х1%х760) + (360х1%х729) + (0х1%х698) + (360х1%х668) + (360х1%х637) + (0х1%х607) + (360х1%х576) + (360х1%х545) + (0х1%х517) + (360х1%х486) + (360х1%х456) + (360х1%х425) + (360х1%х395) + (360х1%х364) + (0х1%х333) + (360х1%х303) + (360х1%х272) + (360х1%х242) + (0х1%х211) + (360х1%х180) + (360х1%х152) + (0х1%х121) + (360х1%х91) + (360х1%х60) +(360х1%х30).

Проте, відповідно до ст. 196 СК України, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 в розмірі 13 940 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості.

Дана сума є значно більшою ніж сума, що була заявлена в позовних вимогах при зверненні з позовом.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Колегія суддів приходить до висновку, що підлягає до стягнення пеня за прострочення сплати аліментів з ОСОБА_6 в межах заявлених позовних вимог ОСОБА_5, а саме в розмірі 4 682,40 грн.

Доводи скаржника, що він частково сплачував аліменти на утримання дитини в грошовій та натуральній формі не є підставою для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів, оскільки рішення суду є обов'язковим до виконання, а відповідно до довідки-розрахунку Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_6 не в повному обсязі та невчасно виконує рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини, у зв'язку з чим утворилася заборгованість на яку нараховується пеня.

Чинне законодавство не обмежує батьків в утриманні дитини лише стягненням коштів за рішенням суду, тому придбання одягу, книжок та інших речей для дочки є добровільним бажанням ОСОБА_6 щодо здійснення своїх батьківських обов'язків та не залежить він виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції вірно зазначив, що підлягає до стягнення з ОСОБА_6, на користь ОСОБА_5 пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі 4 682,40 грн. Проте, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає до зміни, оскільки суд, при визначенні розміру пені, невірно застосував норми матеріального права та прийняв до уваги розрахунок пені, що був наданий позивачем, який не відповідає чинному законодавству та не може бути застосований при розгляді даної справи.

Рішенням суду першої інстанції також було стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 понесені витрати на правничу правову допомогу. Проте суд в своєму рішенні не навів обґрунтування з цього приводу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Вбачається, що на підтвердження даних витрат позивачем було надано Квитанцію до прибуткового касового ордера № 39 від 30 липня 2018 видану адвокатом Полежака В.Ф. Згідно даної квитанції, ОСОБА_5 за підготовку позовної заяви про стягнення пені за заборгованість по аліментам сплатила адвокату 400 грн. (а.с.13). Проте в матеріалах справи відсутній договір про надання адвокатом Полежака В.Ф. правничої допомоги ОСОБА_5

З огляду на це, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягає до скасування, оскільки надання правничої допомоги не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни розподілу інших судових витрат в зв'язку з розглядом апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року змінити в частині способу визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів, що підлягають до стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу в сумі 400 гривень - скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: С.І. Бондаренко

Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко