Справа № 466/2517/18 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/3024/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

01 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Приколоти Т.І., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «ЛАЗи», про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ТОВ «ЛАЗи» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 липня 2016 року по 6 червня 2017 року в розмірі 12 116 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує ТзОВ «ЛАЗи».

22 грудня 2018 року ухвалою суду апеляційну скаргу ТзОВ «ЛАЗи» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року залишено без руху, апелянту запропоновано у визначений термін оплатити судовий збір, як це передбачено у ст. 4 Закону України «Про судовий збір», роз'яснено наслідки невиконання такої.

Копія ухвали Львівського апеляційного суду від 22 грудня 2018 року двічі надсилалась апелянту за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі, рекомендованою кореспонденцією, однак конверт з ухвалою повернуто на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

З вищенаведеного вбачається, що судом вжиті всі необхідні заходи для скерування апелянту копії ухвали без руху за вказаною в апеляційній скарзі адресою.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Матеріали справи не містять заяви особи, яка подала апеляційну скаргу, про зміну свого місцезнаходження.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до положень ст. 357 ЦПК України у разі невиконання апелянтом ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала, що не позбавляє апелянта можливості подати апеляційну скаргу повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу належить вважати неподаною та повернути апелянту.

Згідно з ч.2 ст. 357 та ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 357 ЦПК України,суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року вважати неподаною та повернути апелянту.

Роз»яснити, що повернення апеляційної скарги не позбавляє апелянта можливості подати апеляційну скаргу повторно, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Т. І. Приколота

Дата оформлення: 1 квітня 2019 року