29.05.2019 Справа № 363/2202/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря - Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Комплекс Агромарс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Головне управління Держпраці у Київській області, Національне агентство з питань запобігання корупції, Адміністрація Президента України про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та припинення дискримінації конституційних, трудових, соціально-економічних прав та інтересів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до ТОВ «Комплекс Агромарс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог Головне управління Держпраці у Київській області, Національне агентство з питань запобігання корупції, Адміністрація Президента України про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та припинення дискримінації конституційних, трудових, соціально-економічних прав та інтересів. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював на посаді водія автотранспортного парку автоколони № 1 філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» з 01.02.2009 року та являється членом Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» ТОВ «Комплекс Агромарс» з 17.03.2017 року. Зазначив, що завжди сумлінно виконував свою роботу дбаючи про дотримання норм та вимог охорони праці, техніки безпеки, правил дорожнього руху, своїх посадових обов`язків водія підприємства і завжди займав принципову і правову позицію. Керівництво підприємства постійно не виконувало чинні вимоги Конституції України, законодавство України про працю, законодавства про охорону праці, Закону України «Про оплату праці». З вересня 2016 року підприємство протиправно не нараховувало та не виплачувало позивачу заробітну плату. 10.05.2017 року позивач направив рекомендованим листом відповідачу заяву про розірвання трудового договору з 16.05.2017 року за власним бажанням з підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП України та ч. 4 ст. 6 Закону України про охорону праці», а також заяву про перерахування членських внесків. 16.05.2017 року позивача члена профспілки було звільнено на підстав п. 4 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогул без поважної причини, без будь якого усного та письмово попередження. Вказав, що профспілковий комітет Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» в порушення вимог ч. 1 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, жодних листів щодо попередньої згоди звільнення позивача за прогул не отримував. Вважає такі дії відповідача протиправними, незаконним та таким що порушують його конституційні права. На підставі викладено позивач звернувся до суду та просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення його з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України; поновити його на роботі на посаді водія автотранспортного парку автоколони № 1 філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» із попередніми умовами при прийнятті на роботу» стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі; визнати протиправними дії відповідача щодо дискримінації конституційних, трудових, соціально-економічних прав та інтересів водія автотранспортного парку автоколони № 1, члена Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» ТОВ «Комплекс Агромарс» - ОСОБА_1 ; постановити окрему ухвалу на факти неодноразового грубого порушення законодавства про працю; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду завдану неправомірними діями у розмірі 5 500, 00 грн. В подальшому позивач зменшивши розмір своїх позовних вимог просив суд змінити формулювання причини його звільнення з ТОВ «Комплекс Агромарс» із «звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону праці»; стягнути з ТОВ «Комплекс Агромарс» на його користь моральну шкоду в розмірі 5 500,00 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити із викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав його необґрунтованості та недоведеності та надав аналогічні пояснення викладеним у запереченні проти позову.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представників третіх осіб до суду були подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді водія автотранспортного парку автоколони № 1 філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» (т. 1 а.с. 12).

17.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» про прийняття його в члениНезалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» (т. 1 а.с. 7).

З довідки від 30.03.2017 року № 01/30-03/2017-Д/СК виданої головою Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ»філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно є членом Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» з 17.03.2017 року, згідно одноголосного рішення членів профспілкового комітету про прийняття в члени Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» (т. 1 а.с. 16).

19.04.2017 року начальником автоколони № 1 Науменко О.Ф. було складено службову записку з приводу відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 23 січня 2017 року по теперішній час (т.1 а.с. 109). та акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці (т.1 а.с.110).

20.04.2017 року начальником відділу кадрів ОСОБА_3 Л ОСОБА_4 В. було складено акт відмови від надання пояснень ОСОБА_1 , щодо відсутності на роботі з 23.01.2017 року по 20.04.2017 року (т. 1 а.с. 117).

10.05.2017 року ОСОБА_1 направив рекомендованим листом генеральному директору ТОВ «Комплекс Агромарс» Сігал ОСОБА_5 заяву про розірвання трудового договору з 16.05.2017 року за власним бажанням з підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП України та ч. 4 ст. 6 Закону України про охорону праці» та заяву про перерахування членських внесків, дані заяви були отримані представником відповідача 11.05.2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням (а.с. 23-24).

Згідно наказу філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 16.05.2017 року № 300к-з, ОСОБА_1 було звільненоз посади водія автотранспортного парку автоколони № 1 з 23 січня 2017 року, за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, що виявився в невиході на роботу з 23.01.2017 року по дату видачі наказу (а.с. 27).

16.05.2017 року начальником відділу кадрів ОСОБА_6 було складено акт про відмову від підпису в наказі про звільнення та відмови від отримання трудової книжки ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 120).

Позивач вказав, що профспілковий комітет Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» в порушення вимог ч. 1 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, жодних листів щодо попередньої згоди звільнення позивача за прогул не отримував. Вважає такі дії відповідача протиправними, незаконним та таким що порушують його конституційні права.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника) допускається лише у випадках :

- ліквідації підприємства , установи , організації;

- незадовільного результату випробовування , обумовленого при прийнятті на роботу;

- звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженням на роботу сумісництвом, передбаченим законодавством;

- поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

- звільнення працівника , який не є членом первинної профспілкової організації , що діє на підприємстві, в установі, організації ;

- звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації;

- звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установа, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян;

- звільнення працівника, який вчинив за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібне) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

- призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду.

Законодавством можуть бути передбачені й інші випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди відповідного виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлено, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає справу по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Судом неодноразово, під час судових засідань, наголошувалось на тому, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час судового розгляду справи за клопотання представника відповідача ухвалою суду від 21.09.2017 року по справі було призначено проведення судово-технічної експертизи, яке згідно ухвали суду від 22.06.2018 року було відновлено та у зв`язку із ненаданням документів, які безпосередньо, неодноразово були витребувані експертом, залишено без виконання.

В судовому засіданні представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 77,78 ЦПК України, того, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено без порушення вимог ст. 40 п.4 , 43-1 КЗпП України, а саме не спростовано доводів того, що ОСОБА_1 був членом Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» ТОВ «Комплекс Агромарс» з 17.03.2017 року. Крім того представником відповідача необґрунтовано, в порушення ст.43-1 КЗпП України, було звільнено ОСОБА_1 без згоди профспілкового комітету.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині змінити формулювання причини його звільнення з ТОВ «Комплекс Агромарс» із «звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону праці» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом за клопотанням сторін, неодноразово вживалися заходи, щодо витребування доказів.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 500, 00 грн., судом зазначається наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість та наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Разом з тим, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У зв`язку з наведеним, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми завданої йому моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду достатніх доказів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, їх характер і тривалість страждань,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768, 40 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 23 Цивільного кодексу України, ст. 40, 43-1 КЗпП України ст. ст. 4, 12, 13, 44, 77, 81, 141, 263-265, 354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Комплекс Агромарс» із «звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про охорону праці».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»на користь держави судовий збір у сумі 768, 40 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області 24.01.1997 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (, місцезнаходження: 07350, Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка).

Треті особи: Головне управління Держпраці у Київській області (, місцезнаходження: 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10), Національне агентство з питань запобігання корупції (, місцезнаходження: 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28), Адміністрація Президента України (місцезнаходження: 01220, м. Київ, вул. Банкова, 11).

Суддя І.Ю. Котлярова