Єдиний унікальний номер 236/2030/19 Номер провадження 22-ц/804/2298/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року м. Бахмут Донецької області

Донецький апеляційний суд у складі судді-доповідача Соломахи Л.І., суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М., розглянувши у приміщенні суду у письмовому провадженні цивільну справу № 236/2030/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості по заробітній платі з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 липня 2019 року у складі судді Саржевської І.В., -

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2019 року ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі АТ "Укрзалізниця") про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Зазначав, що з 21 жовтня 2014 року він працював бухгалтером Дебальцевського загону воєнізованої охорони Державного підприємства "Донецька залізниця" (далі ДП "Донецька залізниця"). Наказом № 31/НОР-ос від 05.09.2016 року звільнений з 05 вересня 2019 року на підставі пункту 5 статті 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до регіональної філії "Донецька залізниця" (далі РФ "Донецька залізниця").

Посилаючись на те, що при звільненні він всі належні йому від ДП "Донецька залізниця" суми не отримав, що АТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав та обов`язків ДП "Донецька залізниця", що відповідач відмовляє йому у виплаті заборгованості по заробітній платі, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 14 555,65 грн. , а саме: за лютий 2016 року - 286,33 грн., за березень 2016 року - 2 555,43 грн., за квітень 2016 року - 2 302,19 грн., за травень 2016 року - 2 345,05 грн., за червень 2016 року - 2 141,36 грн., за липень 2016 року - 2 236,30 грн., за серпень 2016 року -2 498, 92 грн., за вересень 2016 року - 190,07 грн. (а.с. 2 - 4).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 43 - 49).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" не є належним відповідачем у справі, оскільки АТ "Українська залізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств, зокрема ДП "Донецька залізниця", та передача всіх їх прав та обов`язків до АТ "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. Між ДП "Донецька залізниця"та АТ "Українська залізниця"відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від ДП "Донецька залізниця"всіх прав, активів, зобов`язань і боргів в статутний капітал АТ "Українська залізниця". До Єдиного державного реєстру запис про припинення ДП "Донецька залізниця"не внесено. Отже ДП "Донецька залізниця"є юридичною особою, яка продовжує самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов`язаннями, що виникли за його участі, і відповідно обов`язки щодо виплати позивачу заробітної плати. Позивач з клопотанням про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача в порядку статті 51 ЦПК України до суду не звертався (а.с. 43 - 49).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 липня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 14 555,65 грн.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" не є належним відповідачем у справі, що AT "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов`язків до AT "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Суд першої інстанції не врахував, що за змістом частини першої статті 21 КЗпП України належним відповідачем у цій справі є та юридична особа, з якою працівником укладений трудовий договір.

Відповідно до Закону України від 23 лютого 2014 року № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування",постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" і додатку № 1 до неї до списку юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ "Укрзалізниця", віднесено ДП "Донецька залізниця". Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 замінено тип товариства з публічного на приватне та Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" перейменовано на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Законом України від 23 лютого 2014 року № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"визначені правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі Товариство). Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство (з 31.10.2018 року акціонерне товариство), 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту). Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до Закону України від 23 лютого 2014 року № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та на виконання його вимог постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено ПАТ "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено ДП "Донецька залізниця".

У статті 7 цього Закону зазначено, що Товариство повністю відповідає за зобов`язаннями, які передбачені Галузевою угодою між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками щодо підприємств залізничного транспорту, до укладення нової відповідної угоди. Трудові відносини працівників Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту продовжуються з Товариством.

Державну реєстрацію АТ "Українська залізниця" здійснено 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до пункту 2 Статуту Акціонерного товариства "Українська залізниця" воно є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Судом першої інстанції встановлено, що в Реєстрі міститься інформація про те, що ДП "Донецька залізниця" перебуває в стані припинення, проте запису про припинення немає. Крім того, в Реєстрі містяться дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ "Укрзалізниця", серед яких зазначено ДП "Донецька залізниця". Водночас у Реєстрі міститься інформація про те, що правонаступництво ПАТ "Укзалізниця" щодо ДП "Доненька залізниця" настає згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 після внесення до статутного капіталу правонаступника майна, яке перебуває на тимчасово непідконтрольній території України та має значення для зобов`язань фінансового характеру у сфері господарського управління.

Отже, питання правонаступництва АТ "Укрзалізниця" стосовно ДП "Донецька залізниця" визначається спеціальним законом № 4442-VI, в якому ПАТ "Укрзалізниця" взяло на себе обов`язки відповідати за зобов`язаннями, зокрема із виплати заробітної плати перед працівниками Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Та обставина, що майно ДП "Донецька залізниця" перебуває на тимчасово окупованій території України, та не передано до АТ "Укрзалізниця" за передавальним актом не може бути обставиною залежності працівника від отримання ним законних виплат за виконану роботу.

Виходячи з положень статті 7 Закону № 4442-VI, пункту 2 Статуту АТ "Укрзалізниця", вважає, що саме АТ "Укрзалізниця" як правонаступник ДП "Донецька залізниця" є належним відповідачем у справі та зобов`язано належним чином виконати обов`язки, передбачені цим Законом.

Звертає увагу, що у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" зазначено, що "… правонаступництво щодо ДП "Донецька залізниця" (код 01074957) … настає згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 після внесення майна до статутного капіталу правонаступника", а у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на Акціонерне товариство "Українська залізниця" зазначено, що воно є правонаступником ДП "Донецька залізниця" (код 01074957), проте відомостей щодо будь яких умовностей при правонаступництві не зазначено (а.с. 53 - 59).

Позивач ОСОБА_1 про постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою від 08 серпня 2019 року був повідомлений відповідно до частини другої статті 11 Закону України від 12 серпня 2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення 09 серпня 2019 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 104).

Копія апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 відповідачем - АТ "Укрзалізниця" отримана 16 серпня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 108).

Письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача відповідачем АТ "Укрзалізниця" на час розгляду справи не наданий.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року справу відповідно до частини першої статті 369, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України призначено до розгляду в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи), оскільки справа не відноситься до справ, які відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, і ціна позову у цій справі (14 555,65 грн.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною шостою статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Тобто, суд апеляційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України та статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, обов`язок по виплаті заробітної плати робітнику несе роботодавець.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 21 жовтня 2014 року по 05 вересня 2016 року працював на посаді бухгалтера Дебальцевського загону воєнізованої охорони ДП "Донецька залізниця", що підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 9 - 13).

Згідно з наказом (розпорядження) № 31/НОР-ос від 05.09.2016 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 звільнений з посади бухгалтера за пунктом 5 статті 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця". Наказ видано Дебальцевським загоном воєнізованої охорони ДП "Донецька залізниця" Державної адміністрації залізничного транспорту України (а.с. 15).

Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі, яка видана ДП "Донецька залізниця" 12 вересня 2016 року за № 584, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 за період з лютого 2016 року і на дату звільнення 05 вересня 2016 року складала 14 555,65 грн. (а.с. 14).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП "Донецька залізниця" () знаходиться за адресою: Донецька область,м. Донецьк, вул. Артема, 68, та з 25 листопада 2014 року перебуває в стані припинення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ДП "Донецька залізниця"є самостійним суб`єктом трудового права, який має статус юридичної особи.

За приписами частини четвертої статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно з положеннями статті 107 ЦК України, якою закріплено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу). Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників.

При цьому, згідно зі статтею 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи вважається дата внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців в порядку, передбаченому статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань", тобто запису про припинення юридичної особи.

Отже, відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов`язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути зазначено, а правонаступництво вважається здійсненим з моменту виключення юридичної особи попередника з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На теперішній час процес припинення ДП "Донецька залізниця" незавершено і відповідний запис до Єдиного державного реєстру не внесено.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ДП "Донецька залізниця"залишається юридичною особою, яка продовжує самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов`язаннями, що виникли за його участі, в тому числі обов`язки щодо виплати позивачу заробітної плати.

Згідно Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України» від 02 вересня 2015 року № 735, ПАТ "Українська залізниця" є юридичною особою, що утворена відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"(пункт 1). Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту (пункт 2).

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 "Деякі питання акціонерного товариства "Українська залізниця"" змінено тип публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Українська залізниця".

Законом України від 23 лютого 2012 року № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"(згідно змін, внесених згідно із Законом України від 16.11.2017 року № 2210-VIII, закон має назву "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування") визначені правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі - товариство).

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону утворення товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4442-VI "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"" (далі - постанова), прийнятою відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"вирішено утворити ПАТ "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі згідно з додатком № 1 на базі ДП "Донецька залізниця".

За змістом пунктів 4 і 5 постанови проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються) та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

Пунктами 4, 5 постанови визначено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця"на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів від 12 листопада 2014 року № 604.

У пункті 1 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року №604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що під час проведення інвентаризації та оцінки майна: необхідно сформувати окремі акти обліку активів, власного капіталу і зобов`язань державних підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, за даними фінансової звітності за видами активів, власного капіталу та зобов`язань у розрізі статей балансу на останню дату, на яку надавалася фінансова звітність; сформувати окремі акти обліку активів, які розміщені на тимчасово окупованій території і обліковуються на балансах підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на іншій території України.

Пунктом 2 частини 2 вказаної постанови передбачено, що після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця"згідно із законодавством.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" місто Донецьк, в якому знаходиться ДП "Донецька залізниця", відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно із статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України"та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На теперішній час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнято.

Отже, інвентаризація та оцінка майна ДП "Донецька залізниця",яке розміщене на території проведення антитерористичної операції, не здійснена, відповідно між ДП "Донецька залізниця"та АТ "Укрзалізниця"відсутній передавальний акт, який би підтверджував перехід від ДП "Донецька залізниця"всіх прав, активів, зобов`язань і боргів в статутний капітал АТ "Укрзалізниця".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши, що процедура реорганізації ДП "Донецька залізниця"(), яке знаходиться на території проведення антитерористичної операції, та передача всіх його прав та обов`язків до АТ "Українська залізниця"відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції на території України, що майно ДП "Донецька залізниця"не увійшло до статутного капіталу АТ "Українська залізниця", дійшов правильного висновку про те, що АТ "Українська залізниця"не стало правонаступником ДП "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення антитерористичної операції.

Доводи апеляційної скарги про правонаступництво АТ "Українська залізниця"є безпідставними, оскільки на теперішній час процедура припинення ДП "Донецька залізниця" не завершена, відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, ДП "Донецька залізниця" єюридичною особою, яка продовжує самостійно нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов`язаннями, що виникли за його участі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що АТ "Українська залізниця"не є належним відповідачем у справі. Усі обов`язки щодо своєчасного розрахунку з позивачем, який перебував у трудових відносинах з ДП "Донецька залізниця" та звільнений 05 вересня 2016 року саме цією юридичною особою, а не АТ "Укрзалізниця", має виконувати, як роботодавець, ДП "Донецька залізниця".

Такий висновок суду першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, відповідає правовим висновкам Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, які викладені у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 242/4687/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 236/2729/17, від 06 червня 2018 року у справі № 219/10025/15-ц, у яких зазначено про те, що правонаступництво щодо ДП "Донецька залізниця"настає у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604, тобто після внесення майна до статутного капіталу правонаступника - АТ "Укрзалізниця".

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ "Українська залізниця"є належним відповідачем у справі, безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Такі висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, згідно яких позивач звільнений 05 вересня 2016 року саме ДП "Донецька залізниця" (а.с. 15), довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивачу 12 вересня 2016 року також видало ДП "Донецька залізниця", як роботодавець (а.с. 14), які спростовують доводи апеляційної скарги про те, що 21 жовтня 2015 року здійснено державну реєстрацію АТ "Українська залізниця" і відповідно з цього часу АТ "Українська залізниця" відповідно до пункту 2 Статуту є правонаступником ДП "Донецька залізниця".

Згідно матеріалів справи і після державної реєстрації АТ "Українська залізниця" позивач продовжував трудові відносини саме з ДП "Донецька залізниця" та саме ДП "Донецька залізниця" продовжувало нести обов`язки за трудовим договором з позивачем до його звільнення, зокрема нараховувало йому заробітну плату, що підтверджується розрахунками заробітної плати за січень-вересень 2016 року (а.с. 16 - 24) та видало наказ про звільнення, як роботодавець.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що незважаючи на процес реорганізації ДП "Донецька залізниця" шляхом злиття в АТ "Українська залізниця", трудові правовідносини ДП "Донецька залізниця" з позивачем у зв`язку із реорганізацією у новоствореному підприємстві - АТ "Українська залізниця" не були продовжені, трудові відносини з ДП "Донецька залізниця" позивачем були припинені у зв`язку із звільненням 05 вересня 2016 року з ДП "Донецька залізниця", після чого 19 вересня 2016 року він був прийнятий на роботу в АТ "Українська залізниця" за новим трудовим договором, що підтверджується записами у його трудовій книжці (а.с. 9 - 13). Отже, за трудовим договором, який з позивачем був припинений 05 вересня 2016 року має відповідати ДП "Донецька залізниця".

Та обставина, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ "Укрзалізниця" () є правонаступником ДП "Донецька залізниця", не спростовує висновків суду, оскільки свідчить лише про процес реорганізації до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису відповідно до частини другої статті 104 ЦК України про припинення ДП "Донецька залізниця", який на час розгляду справи судом апеляційної інстанції відсутній.

Доводи апеляційної скарги про те, що питання правонаступництва АТ "Укрзалізниця" стосовно ДП "Донецька залізниця" визначається спеціальним законом - Законом України від 23 лютого 2014 року № 4442-VI "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", в якому АТ "Укрзалізниця" взяло на себе обов`язки відповідати за зобов`язаннями, зокрема з виплати заробітної плати перед працівниками підприємств залізничного транспорту, не спростовують висновків суду. Закон України від 23 лютого 2014 року № 4442-VI "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, проте цей Закон не містить положень щодо моменту припинення підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, такі положення врегульовані статтями 104, 107 ЦК України та підлягають застосуванню у цій справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не може бути залежним від перебування майна ДП "Донецька залізниця" на території, яка не підконтрольна Україні, та відповідно не передачі його до АТ "Укрзалізниця", не ґрунтуються на законі.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже саме позивачу належить право вибору відповідача і на теперішній час позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом до належного відповідача - ДП "Донецька залізниця", яке хоча і має офіційну юридичну адресу у місті Донецьку, але голова комісії з його припинення ОСОБА_2 (згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) знаходиться за місцем розташування регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" у місті Лимані Донецької області, тобто на території, яка не є тимчасово окупованою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. Порушення судом першої інстанції норм процесуального права,які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

За подання апеляційної скарги позивачем судовий збір не сплачувався. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" як позивач у справі про стягнення заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, витрати по судовому збору у зв`язку із переглядом справи судом апеляційної інстанції покладаються на державу.

Відомості про інші судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, сторонами не надані.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову складає 14 555,65 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року, в якому позивачем була подана позовна заява. Відповідно до статті 7 Закону України від 12 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 1 921 гривня.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України постанова апеляційного суду у цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2019 року.

Судді: Л.І. Соломаха

О.Д. Канурна

Ю.М. Мальований