ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2-2849/2006
Провадження № 22-ц/4820/99/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Пєнти І.В.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

з участю представника заявника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №2-2849/06 за апеляційною скаргоюОСОБА_5 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року (суддя Карплюк О.І.) у справі за скаргою ОСОБА_5 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Заслухавши доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

17 вересня 2018 року ОСОБА_5, звертаючись до суду із вказаною скаргою, зазначав, що 27 квітня 2006 року на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області видано виконавчий лист про стягнення з нього щомісячно на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 15 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

05 червня 2006 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 02 серпня 2018 року державним виконавцем Другого відділу Державної виконавчої служби м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Заворотним О.В. винесено ряд постанов, зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Копії зазначених постанов всупереч вимогам ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» на наступний день йому за місцем проживання не надіслані.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні документи про прийняття виконавчого провадження державним виконавцем Заворотним О.М. до свого виконання.

При винесенні наведених постанов не враховано, що на його утриманні перебуває ще двоє дітей: син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3. Використання транспортного засобу є життєвою необхідністю для забезпечення перевезення дітей у дитячий садочок, гуртки, лікарню, школу. Крім того, на його утриманні перебуває брат інвалід ІІ групи, якого необхідно забезпечувати перевезенням до різного роду закладів.

У матеріалах виконавчого провадження наявні відомості про зареєстроване місце проживання боржника - АДРЕСА_4. Проте, виконавче провадження не було надіслано до Чемеровецького районного відділу ДВС. Відповідно, державним виконавцем зроблено невірний розрахунок заборгованості за аліментами, оскільки має враховуватись середня заробітна плата у населеному пункті с. Летава Чемеровецького району, а не у м. Хмельницькому.

Тому, заявник просив визнати бездіяльністю державного виконавця Другого відділу ДВС м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Заворотного О.М. не направлення боржникові копій постанов про встановлення тимчасових обмежень від 02 серпня 2018 року і виконавчого провадження за належністю до територіального органу за місцем його реєстрації; визнати протиправними дії державного виконавця про визначення середньої заробітної плати по м. Хмельницькому при обрахунку заборгованості за аліментами; скасувати постанови про встановлення тимчасових обмежень від 02 серпня 2018 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_5, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення скарги у повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги, що державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій були порушені вимоги ч.ч. 4, 9, 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, п.п. 3, 5, 6, 9 розділу V, п. 4 розділу XVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 рок. Суд вийшов до нарадчої кімнати 05 листопада 2018 року і повідомив, що ухвала буде проголошуватись 06 листопада 2018 року. Проте, судове рішення датоване 05 листопада 2018 року. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень у цей день суддею ухвалювались інші судові рішення, що свідчить про порушення таємниці нарадчої кімнати.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники судового процесу не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження №6199915 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27 квітня 2006 року Хмельницьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 березня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття.

У виконавчому листі зазначена адреса місця проживання боржника АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 належним чином рішення суду не виконує, внаслідок чого за період з 18 квітня 2001 року по 01 серпня 2018 року утворилась заборгованість за аліментами.

Постановами головного державного виконавця Другого відділу ДВС міста Хмельницький Заворотного О.М. від 02 серпня 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та полювання.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При відмові у задоволенні скарги суд виходив з необґрунтованості вимог заявника, оскільки виконавче провадження перебуває на виконанні органу ДВС у межах територіальної компетенції, оскаржені постанови винесені державним виконавцем правомірно та у межах наданих повноважень, розрахунок заборгованості за аліментами проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження (05 червня 2006 року), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома відділами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

За змістом ст. 24 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), місцем виконання рішення є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

У абзаці 1 п. 6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція), визначений порядок передачі виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого , зокрема у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

На підставі п. 12 розділу ІІІ Інструкції державний виконавець може вчиняти виконавчі дії на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, за погодженням з начальником органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, зокрема у разі якщо стало відомо про зміну місця проживання чи місцезнаходження боржника.

Із аналізу наведених норм слідує, що державний виконавець повинен передати виконавче провадження до іншого органу державної виконавчої служби у разі наявності підтверджених відомостей, зокрема про зміну місця проживання боржника, якщо це зумовлює неможливість здійснення виконавчих дій відповідно до його компетенції за підвідомчістю виконання, або погодити проведення виконавчих дій на непідвідомчій території із начальником органу ДВС відповідно до безпосереднього підпорядкування.

Порядок виконання рішення зі стягнення аліментів визначений у ст. 71 Закону та полягає у стягненні з боржника грошових коштів у спосіб та розмірі, визначених у виконавчому документі, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Із наявної у матеріалах виконавчого провадження довідки №35798 від 09 листопада 2012 року про реєстрацію місця проживання або місяця перебування фізичної особи видно, що ОСОБА_5 14 квітня 2011 року був знятий з реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_4.

Зазначені відомості співпадають із відповідною відміткою у паспорті

ОСОБА_5 про зняття з реєстрації місця проживання 14 квітня 2011 року за вказаною адресою.

Відповідно до відмітки про реєстрацію місця проживання у паспорті ОСОБА_5 15 грудня 2012 року зареєстровано місце проживання у АДРЕСА_4.

Проте, у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про зміну місця проживання ОСОБА_5, яке знаходиться поза територією обслуговування Другого відділу ДВС м. Хмельницький, починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження і до теперішнього часу.

Крім того, при зверненні до органу ДВС із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 10 вересня 2018 року ОСОБА_5 зазначив адресу проживання АДРЕСА_5 (а.с.50).

Разом з тим, спосіб виконання рішення суду про стягнення аліментів

(відрахування 1/4 частини з усіх видів доходів) дозволяє проводити виконавчі

дії за встановленим місцем проживання боржника у м. Хмельницькому.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що єдине майно (1/2 квартири АДРЕСА_2), на яке відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону може бути звернуто стягнення у разі відсутності у ОСОБА_5 коштів достатніх для задоволення вимог стягувача, знаходиться у м. Хмельницькому.

А тому, безпідставними є доводи апеляційної скарги про обов'язок державного виконавця передачі виконавчого провадження до іншого органу ДВС з посиланням на зазначену довідку №35798 про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи від 09 листопада 2012 року.

На підставі ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Оскільки місцем виконання рішення суду та проведення виконавчих дій є АДРЕСА_1, то не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність розрахунку заборгованості по аліментах, виходячи із розміру середньої заробітної плати у іншій місцевості, зокрема у с. Летава Чемеровецького району Хмельницької області.

В силу ч. 9 ст. 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування

транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у

повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За змістом ч. 10 ст. 71 Закону тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II

групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової

служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем, слідує, що ОСОБА_5 не сплачував аліменти понад 145 місяців станом на 01.08.2018 року, а сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відомості про наведені обставини, з якими закон пов'язує заборону застосовувати обмеження до боржника, у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

З огляду на викладене, постанови державного виконавця від 02 серпня 2018 року про застосування обмежень до боржника винесені правомірно.

Твердження ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про наявність у нього на утриманні двох дітей та необхідність для задоволення їхніх життєвих потреб використовувати транспортний засіб, належним чином оцінені судом першої інстанції і не є, у розумінні Закону, підставою для неможливості застосування обмеження керувати транспортними засобами, а тому апеляційним судом відхиляються.

Доводи апелянта про утримання брата з інвалідністю другої групи як підстави заборони встановлювати обмеження у керуванні транспортними засобами не можуть бути взяті до уваги, оскільки пенсійне посвідчення, на яке посилається апелянт, не є належним та допустимим доказом факту надання утримання ОСОБА_5 особі з інвалідністю.

Аргументи апеляційної скарги про постановлення судом оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.

Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги, ухвала у справі №2-2849/2006 судом постановлена 05 листопада 2018 року.

Долучена до апеляційної скарги роздруківка із офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень із відображенням переліку постановлених судових рішень 05 листопада 2018 року не свідчить про розгляд судом справ після виходу до нарадчої кімнати у справі №2-2849/2006 та порушення її таємниці.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ухвала суду постановлена відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 січня 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Талалай

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ І.В. Пєнта

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта