ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4961/19 Справа № 188/1486/18 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду Варенко О.П., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2019 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком.

Згідно матеріалам справи, в жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому згідно уточнених позовних вимог ставив питання про визначення місця проживання дітей з батьком.

Рішенням Петропавлівського районного суду від 12 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційної скаргою та заявою про забезпечення його позову шляхом заборони виконання рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 В обґрунтовування заяви зазначає, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні, а відповідач не приймає участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, тому стягнення аліментів порушує майнові права позивача. До заяви позивач додає акт обстеження матеріально-побутових умов життя ОСОБА_2 від 20.02.2019 року, згідно якого ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1. За цією ж адресою зареєстровані та проживають його малолітні сини: ОСОБА_7 та ОСОБА_5, з 15.11.2018 року по 10.01.2019 року ОСОБА_5 проживава разом з матір'ю у смт Петропавлівка та навчався у Петропавлівській школі, однак після 10.01.2019 року ОСОБА_5 знову проживає з батьком.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.

В силу ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНД НОМЕР_1 уродженця с. Шевченка проживаючого: с. Брагинівка

вул. Леніна буд.12 Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 ІНД НОМЕР_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8, щомісячно в розмірі 33 відсотків з усіх видів його заробітку( доходу) ), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з часу подачі цього позову а саме з 09 липня 2013 року та досягненням синами повноліття.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України, при вирішенні питання забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Однак з заяви про забезпечення позову не вбачається, яким чином заборона виконання рішення щодо стягнення з позивача аліментів на утримання синів може усунути загрозу невиконання рішення суду щодо визначення місця проживання дітей.

Заборона виконання рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року призведе до фактично звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що може бути самостійною підставою для звернення з позовом, згідно ст. 273 СК України, а не заходом забезпечення позову про визначення місця проживання дітей.

Приймаючи до уваги вищенаведене, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.153, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей з батьком.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя О.П.Варенко