Справа № 214/7023/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 січня 2019 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він згідно Договору міни квартир від 09.02.2009 року, Витягу з Державного реєстру правочинів №6969451 від 09.02.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21956860 від 23.02.2009 року є власником зазначеної квартири. З 14.04.2007 року по 30.11.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відповідач зареєстрована у вказаній квартирі як член сім'ї власника житла, однак з червня 2015 року в ній не проживає, її речей у квартирі немає, але перебування її на реєстраційному обліку створює йому фінансові труднощі, оскільки відповідач не сплачує комунальні платежі, які на неї нараховуються.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4, будучи допитаною в судовому засіданні, показала, що вона є матір'ю позивача, що відповідач - це колишня дружина її сина, тобто позивача у справі, яка три з половиною роки тому, забравши дітей, залишила квартиру, забравши також всі свої речі, переїхавши проживати до АРКрим та з того часу більше ніколи у квартирі не з'являлась і вона про неї нічого нехає.
Заслухавши пояснення позивача та показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до Договору міни квартир від 09.02.2009 року, Витягу з Державного реєстру правочинів №6969451 від 09.02.2009 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21956860 від 23.02.2009 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.4, 7, 8).
Як убачається з матеріалів справи, позивач з 14.04.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 30.11.2015 року було розірвано (а.с.2, 11).
Відповідач є зареєстрованою в зазначеному житловому будинку, як член сім'ї власника житла (а.с.9, 16).
Судом у судовому засіданні на підставі показань свідка установлено, що відповідач у зазначеній квартирі не проживає біля трьох з половиною років. Крім того, факт не проживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, підтверджується актом від 19.10.2018 року, складеному мешканцями будинку №48, розташованого на мкр. Гірницький (а.с.10).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, відсутність відповідача у зазначеній квартирі без поважних причин понад рік встановлена судом на підставі показань свідка та матеріалів справи. Обставин, які б вказували на поважність причин відсутності відповідача у зазначеній квартирі, судом не встановлено, а відтак є підстави вважати, що відповідач втратила право користування зазначеною квартирою.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.