Справа № 279/344/19
Провадження 2/279/722/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,

за участю секретаря Комарової О.В.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час її навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 на час її навчання. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що вона з відповідачем по справі ОСОБА_2 з 1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області був розірваний в 2010 році. Від даного шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та повнолітню доньку - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначила, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.

Повнолітня донька ОСОБА_5 є студенткою 2 курсу 2-го медичного факультету Запоріжського державного медичного університету денної форми навчання, а тому не має можливості працювати та забезпечувати себе матеріально.

Вказала, що матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визнається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу, тощо. Відповідач , маючи стабільний дохід від отримання пенсії, має реальну можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній донці на час її навчання . А тому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення донькою 23 років.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає та просить відмовити в позові в повному обсязі, мотивуючи це тим, що 21.06.2005 року його батьки придбали йому житловий будинок по вул. Енгельса ,59 в м. Коростені, в той час коли він в сім,єю проживав в частині приватного будинку по вул. Південна,14 м. Коростень. Так як дітям було далеко ходити до школи, дружина - позивач по справі продала цю частину будинку і вони з сім,єю перейшли проживати в його будинок. При продажі частини будинку по вул. Південна,14 в м. Коростень він за участю дружини подарував своїм дітям 43/100 частини власного будинку , а також частину земельної ділянки.

В 2010 році з ініціативи позивача шлюб між ними було розірвано, але вони проживають разом в будинку і він продовжує дітям надавати всіляку допомогу. ак за його безпосередньою допомогою донька ОСОБА_5 закінчила Київський медичний коледж та має професію медичної сестри. Але його допомога на цьому не закінчилась. Після його перебування на війні в АТО він отримав статус Ветерана війни та відповідні пільги від держави. Цими пільгами він скористався та влаштував свою доньку у Запорізький Державний медичний університет в якому вона також користується його пільгами у повному обсязі. Отримує стипендію, навчається на державному факультеті, має можливість проживати безкоштовно в гуртожитку та користуватися іншими пільгами. Також має можливість працювати як це роблять інші студенти. Зазначив, що він своїм дітям надає матеріальну допомогу, весь час віддавав їм усі кошти, які у нього були та перераховував через картку « ПриватБанк», лише за останні три роки їм було перераховано сину - ОСОБА_4 -39930 грн., а дочці - ОСОБА_5 -21970 грн., не враховуючи на іншу допомогу. Так і на даний час продовжує допомагати дітям ( за два місяця перераховано -4030 грн.).Крім того після розірвання шлюбу ним продовжилась добудова його житлового будинку, перекриття покрівлі, облаштування кухні, ванни, туалету ( раніше був на вулиці).

Усі викладені в заяві доводи позивача стосовно того, що він не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не відповідають обставинам справи, відповідно і вимоги позивача про стягнення аліментів взагалі є надуманими, оскільки це його діти і не залежно від того чи буде рішення суду він буде їм матеріально допомагати . Зазначив, що на теперішній час він не працює та постійного заробітку не має. Його пенсії в сумі 2470 грн. не вистачає на їжу та предмети першої необхідності, також з цієї пенсії він сплачує 1/6 частину аліментів на утримання сина. Тому просив в задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний. (а.с. 8).

Від цього шлюбу вони мають повнолітню доньку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП№ 091801 (а.с. 7).

Згідно з виконачим листом № 2-4926/2010, виданий Коростенським міськрайонним судом Житомирської області 03.12.2010 року, з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 27.09.2010 року і до 23.05.2016 року, до досягнення дочкою повноліття, а в подальшому в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до 19.04.2022 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. (а.с. 2).

З довідки Запорізького державного медичного університету № 2706 від 28.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 є студенткою 2 курсу 2018/19 навчального року 2-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю « 222 медицина ( магістр), термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2023 року (а.с. 9).

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов'язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу.

Суд враховує доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, зокрема, що згідно договору дарування 43/100 житлового будинку та 0,0273 га земельної ділянки від 30.02.2008 року, відповідач ОСОБА_2 подарував позивачу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, 43/100 часток житлового будинку та 0,0273 га земельної ділянки, що знаходиться в місті Коростені по вул. Енгельса № 59 Житомирської області. ( а.с. 23-24).Той факт, що позивач ОСОБА_1 з дітьми проживають з відповідачем за однією адресою по вул. Енгельса,59 в м. Коростені. Що,згідно виконавчого листа № 2-4926/2010 від 23.11.2010року, виданого Коростенським міськрайонним судом Житомирської області ОСОБА_2О . сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до 19.04.2022 року.( а.с. 2). Також той факт, що відповідач надає матеріальну допомогу донці про, що свідчить виписка з картки - рахунку « ПриватБанк» за період з 01.12.2014 року по 10.01.2019 року та за період з 01.01.2019 року 27.02.2019 року. ( а.с. 25-37)

Відповідно посвідчення серії УБД № 065048, яке видане ОСОБА_2, вбачається, що він має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. ( а.с. 19). Згідно Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , пільговий статус мають також і члени сім,ї учасника бойових дій.

Відповідач не працює, постійного заробітку не має, отримує пенсію в розмірі 2470 грн.

Разом з тим, сукупність вказаних обставин не підтверджує доводи позивача про те,що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сім,ї та на утримання доньки , яка продовжує навчання і потребує такої допомоги. Суд відзначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримує дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, при цьому суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов'язує обов'язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім

доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв'язку із витратами, пов'язаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги.

При цьому з наданої позивачем довідки судом було встановлено, що позивач навчається на безоплатній основі, в той же час нею не надано будь-яких доказів на підтвердження фактичної наявності витрат, пов'язаних з її навчанням, а також обгрунтування їх розміру.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 на час її навчання, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 263-265 ЦПК України, ст.199 СК Украни суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час її навчання відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.