Провадження № 2/761/3462/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Шлапаковій А.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у грудні 2018 року звернулась до суду із позовом, згідно якого просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач та відповідач спільно проживали однією сім'єю з 2007 року, але не перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який від народження і до теперішнього часу проживає разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. У серпні 2015 році відносини між позивачем та відповідачем припинились і з цього часу ОСОБА_2 не бере участі у вихованні та утриманні сина ОСОБА_3. Позивач самостійно несе всі витрати по утриманню сина. З 21.03.2018 р. позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 а у вересні 2018 р. народилась донька. Таким чином, на утриманні та вихованні позивача вже стало двоє дітей у зв'язку з чим ОСОБА_1 стала нести значно більше матеріальних витрат. Також, позивач зазначає, що їй відомо, що ОСОБА_2 є працездатним, фізично здоровим, був і є працевлаштованим, має постійний дохід, зокрема у вигляді заробітної плати, а також веде товарне сільськогосподарське виробництво на орендованій земельній ділянці в селі Високе Тетіївського району Київської області. Згідно довідки від 27.08.2018 року № ЛС-00000001, виданої ТОВ «Леон-Сервіс Плюс» (), ОСОБА_2 працює в Товаристві з 03.06.2013 р. і на даний момент займає посаду комірника з доходом за період з 01.08.2015 р. по 31.07.2018 р. в розмірі 137 375,31 грн. Згідно інформаційної довідки №148563243 від 07.12.2018 року з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно фізична особа: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, володіє на праві оренди земельною ділянкою площею 2,8303 га. За адресою: Київська обл., Тетіївський р-н., с/рада Височанське, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі договору оренди землі від 02.04.2018 р. Тому, відповідач отримує не лише заробітну плату, а й має потенційно інші доходи, зокрема, від використання вищевказаної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки, відповідач не зважає на прохання позивача брати участь в утриманні їхнього спільного сина ОСОБА_3, та без поважних причин не виконує свого прямого батьківського обов'язку по утриманні сина з 01.08.2015 року, керуючись ч. 2 ст. 191 СК України, просить стягнути аліменти за минулий час, тобто починаючи з 01.08.2015 року і до досягнення сином повноліття.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 25 січня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, за змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як зазначено в позові, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю в період з 2007 року по серпень 2015 року.

У сторін, народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 2353.

Син ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із матір'ю ОСОБА_1, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання № 17444157 від 21.11.2017 року за адресою: АДРЕСА_1, видану Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА.

Позивач зазначає, що батько дитини ОСОБА_2 з серпня 2015 року не надає матеріальної допомоги на утримання спільного сина, всі витрати покладаються тільки на позивача.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дітей відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний вік.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом не отримано інформації, що відповідач за станом свого здоров'я чи матеріальним становищем не може брати участі в утриманні спільного сина ОСОБА_3.

Крім того, в матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатній осіб.

Як свідчать довідка від 27.08.2018 року № ЛС-00000001, виданої ТОВ «Леон-Сервіс Плюс» (), ОСОБА_2 працює в Товаристві з 03.06.2013 р. і на даний момент займає посаду комірника з доходом за період з 01.08.2015 р. по 31.07.2018 р. в розмірі 137 375,31 грн.

Зважаючи на те, що обоє батьків мають обов'язок утримувати дитину, оскільки малолітній син проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє.

Позовна заява ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину подана до суду 07.12.2018 року.

Також, ОСОБА_6 просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина за минулий час за період з серпня 2015.

У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

За загальним правилом, визначеним СК України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів, в тому числі не подав позов про стягнення аліментів.

Позивач мала право звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дитини - з моменту її народження, однак таким правом не скористалась, доказів того, що остання зверталась до ОСОБА_2 із вимогами про стягнення аліментів на спільну дитину до суду не надано, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий час.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати, відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України,зважаючи на те, що судовий збір при подачі позову про стягнення аліментів не сплачувався позивачем на підставі положень Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,279,352,354,430 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 184, 191 СК України, Законом України «Про судовий збір», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_3. ідентифікаційний номер НОМЕР_1)на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07 грудня 2018 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_3. ідентифікаційний номер НОМЕР_1)в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 березня 2019 року

Суддя: