РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року

м. Рівне

Справа № 561/576/18

Провадження № 22-ц/4815/25/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Світличного Р.В.

Рішення ухвалене в смт. Зарічне Рівненської області

Дата складання повного судового рішення не зазначена.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвокат Полюхович С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна компанія "Автомобільні дороги України" на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом, у якому з врахуванням заяви про зміну підстав позову, просили суд визнати за ними за набувальною давністю право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках по ? кожному, залишивши судові витрати за ними.

В обґрунтування позову зазначали про те, що вони добровільно заволоділи квартирою АДРЕСА_1, якою більше 20 років відкрито та безперервно володіють, а саме проживають в ній, здійснюють ремонт та оплату за використану електроенергію та телекомунікаційні послуги. Вважають, що набули права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю та просять позов задовольнити.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано за набувальною давністю за ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м, до якої входить коридор 1, площею 8,3 кв.м, коридор 2, площею 4,9 кв.м, кухня 3, площею 4,5 кв.м, жила кімната 4, площею 13,7 кв.м., жила кімната 5, площею 10,5 кв.м., жила кімната 6, площею 12,8 кв.м., в рівних частках по ? частині кожному.

Дане рішення мотивоване тим, що позивачі 05 січня 1999 року добросовісно заволоділи нерухомим майном відповідача і продовжують відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном більше десяти років і відповідач не заперечує проти позову.

Вважаючи рішення про задоволення позову незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням фактичних обставин справи, ДП "Рівненський облавтодор" оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі зазначив, що власником об'єктів нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і знаходиться на балансі філії "Зарічненський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" є Публічне акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", передане на праві господарського відання ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".

Вказує, що між стороною позивачів та філією "Зарічненський райавтодор" було досягнуто домовленості про передачу для проживання частини лінійного будинку, який розташований за вищевказаною адресою та обліковується на балансі ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" - філії "Зарічненський райавтодор" про, що свідчить підписана Угода між сторонами №2 від 05.01.1999 року, однак умовами вказаної угоди на квартиронаймача не розповсюджується право власності.

Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що між сторонами існували договірні відносини та дійшов помилкового висновку про те, що якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності ч.3 ст. 344 ЦК України.

За наведеного, просив рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу ДП "Рівненський облавтодор" відзиві, позивачі вважають апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду таким, що прийняте з дотриманням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначають, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції, уповноважений представник відповідача визнав обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивачів, не заперечив проти їх задоволення і вказав, що при вирішенні судової справи відповідач покликається на розсуд суду, тим самим відповідач відмовився від використання свого права на оскарження рішення суду.

Також вказують, що відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що спірне майно знаходиться на балансі відповідача і закріплене за ним на праві господарського відання, тоді як власником майна є засновник відповідача - Публічне акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". На підтвердження даної обставини до апеляційної скарги додані копії документів, які не були подані до суду першої інстанції. Оскільки відповідач не надав доказів неможливості подання до суду першої інстанції копії документів, долучених до апеляційної скарги, з причин, що об'єктивно не залежали від нього, то вказані копії документів не можуть прийматися судом до уваги.

Зважаючи на викладене, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2018 року без змін.

В судове засідання з'явились представники апелянта без відповідних повноважень, тому до участі в справі допущені не були. Апеляційна скарга не відкликана, тому суд виходить з того, що апелянт її підтримує.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представник та інших позивачів, адвокат Полюхович С.М. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05 січня 1999 року між представником Зарічненської районної шляхової дільниці в особі начальника Демчука Р.С. та квартиронаймачем ОСОБА_2 укладено угоду на предмет орендування частини (половини) лінійного будинку, що знаходиться в с. Морочно (а.с.23). За умовами вказаної угоди, Зарічненська райШД у зв'язку з тим, що лінійна будівля (в комплексі з автодорогою Дубровиця-Зарічне-кордон Білорусії) вартістю 9200 грн. - балансова вартість без зносу, не експлуатується, від чого занепадає і приходить в непридатний стан, передається на термін 5 років для використання її як житло.

Згідно п. 6 вказаної угоди, при необхідності квартиронаймачем може ставитися питання про викуп у власність після виготовлення необхідної документації в обласному бюро технічної інвентаризації та погодженні з фондом державного майна.

Згідно примітки до угоди, оскільки усі шляхи та споруди на них (а лінійний будинок у с. Морочно являється саме такою спорудою) є власністю Рівненського Облавтодору (адреса - АДРЕСА_2), то за невиконання умов даного договору, квартиронаймач може бути виселений із будівлі без відома районної державної організації.

Згідно довідки Мороченської сільської ради Зарічненського району Рівненської області №8253 від 03.07.2017 про склад сім"ї та реєстрацію, виданої ОСОБА_5 в тому, що він з 27.06.1997 року постійно проживає та зареєстрований в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_3. На цій житловій площі станом на 03.07.2018 проживають та зареєстровані чотири чоловіки: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.17).

Як вбачається із копії технічного паспорта, виготовленого 29.03.2007, власником лінійного будинку АДРЕСА_1, зазначено ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" ДП "Рівненський облавтодор" філія "Зарічненський райавтодор" (а.с.18-22).

До відзиву на позовну заяву про визнання права власності ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було долучено: копію статуту підприємства (а.с.50-54), довідку, згідно якої філія "Зарічненський райавтодор" повідомляє, що на балансі філії в основних засобах, рахується лінійний будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.55) та акти передачі майна (а.с.56-62).

Згідно ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, за рішенням суду набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що між стороною позивачів та філією "Зарічненський райавтодор" було досягнуто домовленості про передачу для проживання частини лінійного будинку, що розташований за вищевказаною адресою та обліковується на балансі ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" - філії "Зарічненський райавтодор" про, що свідчить підписана Угода між сторонами №2 від 05.01.1999 року.

Позивачі звертаючись з цим позовом вказували, що підставою для вселення у спірний будинок було досягнення домовленості із відповідачем про оренду частини (половини) лінійного будинку, за умовами вказаної угоди, Зарічненська райШД у зв'язку з тим, що лінійна будівля (в комплексі з автодорогою Дубровиця-Зарічне-кордон Білорусії) вартістю 9200 грн. - балансова вартість без зносу, не експлуатується, від чого занепадає і приходить в непридатний стан, передається на термін 5 років для використання її як житло.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, договір), а сторона посилається на строк набувальної давності, - то така сторона обрала невірний спосіб захисту, оскільки він не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Наведене свідчить про те, що для визнання права власності за набувальною давністю необхідно одночасно наявність, з одного боку, добросовісності володіння (коли особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності), з іншого відсутність у володільця підстави для виникнення права власності в момент заволодіння чужою річчю.

Оскільки зі змісту позовної заяви, вбачається, що в момент заволодіння спірним нерухомим майном правовідносини між позивачем та власником майна носили договірний характер, при цьому відповідач зазначає, що власником об'єктів нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і знаходиться на балансі філії "Зарічненський райавтодор" ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" є Публічне акціонерне товариство "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", передане на праві господарського відання ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", зазначені обставини виключають можливість визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а тому в місцевого суду були відсутні підстави для задоволення позову.

Крім того, колегія суддів зазначає, що між сторонами існували договірні відносини, а тому відповідно до ч.3 ст. 344 ЦК України, що якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Норми ст. 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Одночасно з цим право власності за набувальною давністю можна визнати лише за особою, яка фактично не є законним володільцем такого майна, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна, не може вимагати визнання за нею права власності за давністю володіння.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України є судом першої інстанції неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, місцевий суд не дотримався вимог матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення і рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відому в задоволенні позову.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна інстанція доходить висновку про необхідність задоволення позову, судовий збір сплачений позивачами при подачі позову покладається на останніх. Судовий збір сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги в сумі 1063,50 грн. підлягає до стягнення з позивачів по 265,87 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, п.2 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна компанія "Автомобільні дороги України" задовольнити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" судові витрати, що складаються з оплати судового збору в сумі 1063,50 грн. по 265,87 грн. з кожного за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 січня 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С.Шимків