Справа № 362/1602/17
Провадження № 2/362/122/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю: секретарів судового засідання - Сілецької М.В., Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просить суд стягнути в рівних частинах із відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_4 , борг в розмірі 1765487,59 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09.07.2008 р. між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,100 га по АДРЕСА_1 , вартість ділянки -344000 грн., що було еквівалентно 71000 доларів США. Вказані кошти він брав в кредит під іпотечний договір, укладений з ВАТ КБ «Надра». Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ЯЖ 3401837, виданого на підставі рішення Васильківської міської ради від 01.04.2008 р. Однак, рішенням суду зазначені рішення міської ради та державний акт визнано недійсними і скасовано, а вказана земельна ділянка витребувана з володіння позивача. За життя ОСОБА_4 не встиг врегулювати питання повернення коштів позивачу за вказану земельну ділянку і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідачі є його спадкоємцями, тому позивач звернувся до суду з вимогою до відповідачів про стягнення суми, еквівалентній 71000 США.

Відповідачами подано заперечення на позов, в якому позовні вимоги вони не визнають з тих підстав, що укладений між ОСОБА_4 та позивачем договір купівлі-продажу даної земельної ділянки не визнаний недійсним, позивач під час розгляду справи про витребування у нього вказаної земельної ділянки визнав позов і не скористався можливістю захисту свого права на неї. Крім того, на момент відкриття спадщини жодних обов`язків щодо відшкодування шкоди у ОСОБА_4 не було, тому він не може перейти до них, як спадкоємців. Також зазначають, що вартість земельної ділянки визначена без прив`язки до доларового еквівалента, у зв`язку з чим позивачем необґрунтовано визначено суму вартості відшкодування земельної ділянки. Також зазначають, що шкода позивачу завдана незаконними діями Васильківської міської ради, рішення якої скасовано, а не ОСОБА_4 , спадкоємцями якого є відповідачі у справі. За таких обставин просять у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Зазначає, що про смерть спадкодавця дізнався у грудні 2014 р., після чого подав до державного нотаріуса, що вів справі ОСОБА_4 , заяву про існування боргу.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити у його відсутності, позов не визнає, свою позицію виклав у відзиві. Також просить врахувати, що шкода, заподіяна громадянам діями чи бездіяльністю державних службовців, відшкодовується за рахунок державного бюджету.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.07.2008 р. між ОСОБА_4 , як продавцем та ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким ОСОБА_1 придбав земельну ділянку загальною площею 0,100 га в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер №:13:025:0017. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ №401837, виданого Васильківською міською радою, Київської області 01.04.2008 р. на підставі рішення Васильківської міської ради Київської області №07.148 від 28.12.2007 р. Продаж земельної ділянки здійснено за 344000 грн., які покупець сплатив продавцю після підписання цього договору перед його нотаріальним посвідченням (а.с.8 т.1).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2012 р. у справі №2а-4722/11 визнано нечинним та скасовано рішення Васильківської міської ради Київської області, прийняте на 25 сесії 5 скликання №07.148-25-V від 28.12.2007 р. в частині передачі у приватну власність земельних ділянок - в тому числі і ОСОБА_4 (а.с.13-14 т.1).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2015 р. у справі №362/6670/15 за позовом Васильківського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області, реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Васильківська міська рада Київської області про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, що існувало до порушення речового права, визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЖ №401837 виданий на підставі рішення Васильківської міської ради 25 сесії 5 скликання №07.148 від 28 грудня 2007 року на ім`я ОСОБА_4 , на земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:025:0017; витребувано у ОСОБА_1 на користь Васильківського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:025:0017.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого ВДРАЦС РС Васильківського МРУЮ 16.12.2014 р. - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15 т.1).

Спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 є його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у визначений законом строк та порядок звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину, як це вбачається з матеріалів витребуваної судом спадкової справи (а.с.106-199 т.1).

Матеріали спадкової справи також містять претензію ОСОБА_1 , як кредитора спадкодавця - про наявність боргу померлого в розмірі 71000 доларів США.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач в своєму позові посилається на положення ст.608 ЦК України і обгрунтовує вимоги тим, що до спадкоємців переходять боргові зобов`язання спадкодавця у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відтак, умовою пред`явлення вимоги до спадкоємців - є встановлення боргового зобов`язання, як обов`язку, що входить до складу спадщини та переходить до спадкоємців спадкодавця.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження існування наявного, встановленого за життя ОСОБА_4 боргового зобов`язання перед позивачем.

Позивач зазначає, що зазнав збитків внаслідок визнання недійсним рішення Васильківської міської ради та виданого на підставі нього державного акту на ім`я ОСОБА_4 і, як наслідок, витребування у нього земельної ділянки.

При цьому, суд звертає увагу позивача на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 78 ЗК право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно зі статтею 80 ЗК суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом статті 122 ЗК вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Тобто, саме держава реалізовує своє право власності на землю через відповідні органи державної влади, які фактично і здійснюють комплекс правомочностей власника (держави), визначених у частині першій статті 78 ЗК, у тому числі й розпоряджаються землею державної власності

У пункті 71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

З огляду на викладене, принцип «належного урядування» не встановлює абсолютної заборони на витребування із приватної власності майна, у тому числі й земельних ділянок, на користь держави, якщо майно вибуло із власності держави у незаконний спосіб, а передбачає критерії, які слід з`ясовувати та враховувати при вирішенні цього питання для того, щоб оцінити правомірність і допустимість втручання держави у право на мирне володіння майном. Дотримання принципу «належного урядування» оцінюється одночасно з додержанням принципу «пропорційності», при тому, що немає точного, вичерпного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення «справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується суб`єктивної складової кожної конкретної справи, а тому має бути з`ясований у кожній конкретній справі на підставі безпосередньо встановлених обставин і фактів.

Із вищезазначеного слідує, що відповідальність за нелегітимність дій державного органу, зокрема винесення рішення про передачу у власність земельної ділянки, скасування якого стало передумовою витребування у позивача земельної ділянки та понесення ним, у зв`язку з цим, матеріальної шкоди у виді вартості вказаної ділянки - покладається саме на цей орган. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення - повернення коштів за договором купівлі-продажу, позивачем не заявляється вимога про визнання його недійсним, не оспорюються його умови та не вказується на неправомірну поведінку ОСОБА_4 , його незаконні дії, які б могли перебувати у причинно-наслідковому зв`язку з отриманням матеріальної шкоди позивачем.

Із системного аналізу ст.1166 ЦК України слідує, що для притягнення до відповідальності за завдану майнову шкоду потрібно довести склад цивільного правопорушення: суб`єкт; об`єкт; вина; протиправне діяння; причинно-наслідковий зв`язок.

Так, у постанові Вищого господарського суду України від 14.06.2016 р. у справі № 914/4348/15 зазначено: «Судами вірно вказано, що для застосування таких засобів відповідальності як стягнення збитків необхідними є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками та вини. Разом з тим, відсутність хоча б одного із зазначених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення. При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону чи іншого нормативного акту, або виявляється у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи».

Відтак, позивачем не було доведено факту завдання йому матеріальної шкоди саме ОСОБА_4 , не надано доказів існування у нього зобов`язань перед позивачем, що унеможливлює пред`явлення вимог до відповідачів, як спадкоємців померлого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є необґрунтованими, та таким, що задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,5,10,11,12,13,82,89,352,354 ЦПК України, 608, 1216,1218, 1166 ЦК України, ст.ст. 80,116,122 ЗК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко