ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4434/10
номер провадження 2-зз/695/12/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю

секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування заходів про забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредиту і процентів та стягнення пені та неустойки, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 із заявою, відповідно до якої просив скасувати заходи забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредиту і процентів та стягнення пені та неустойки.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредиту і процентів та стягнення пені та неустойки обмежено заявника у праві виїзду за кордон до виконання ним зобовязань по договору №0 від 22.11.2006 року, укладеного з ПАТ «УкрСибБанк» в повному обсязі.

Заявник наполягає, що по вказаній справі судом було прийнято відповідне рішення, а сама справа вирішена по суті, разом із тим заходи забезпечення позову не скасовані в чому вбачається суттєве обмеження прав останнього. За таких обставин заявник звернувся до суду із вказаною заявою про скасування заходів про забезпечення позову.

У судове засідання сторони по справі не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Суд, враховуючи належне повідомлення усіх учасників справи про час та місце розгляду справи, а також відсутність будь-яких клопотань останніх, керуючись нормами ст.. 158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вказаної заяви.

Як вбачається судом із ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.12.2010 року у справі №2-4434/2010 було забезпечено позов публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредиту і процентів та стягнення пені та неустойки та тимчасово обмежено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Нормами ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи вказані вище приписи процесуального законодавства суд розглядає справу в межах заявлених вимог заявника.

Як встановлено судом вказане вище обмеження відносно заявника було вчинено саме як захід забезпечення позову, а не виконання рішення суду, а тому до таких правовідносин мають бути застосовані норми ст. 158 ЦПК України, а не норми ст. 441 ЦПК України.

Із вказаної вище ухвали суду також вбачається, що вказані обмеження відносно заявника були застосовані до виконання зобовязань за договором № 0 від 22.11.2006 року.

Як вбачається із матеріалів справи по вказаній справі було ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Згідно із ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Розглядаючи матеріали справи та задовольняючи вимоги вказаної заяви про скасування заходів забезпечення позову суд виходить із того, що справа за позовною заявою ПАТ «УкрСибБанк», в рамках якої і були застосовані вказані вище заходи забезпечення позову, вирішена по суті, рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно за своїм власним бажанням.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Із матеріалів даної справи судом вбачається, що ухвала суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України була винесена як засіб забезпечення позову.

При цьому нормами ст. 441 ЦПК України (на час ухвалення рішення ст. 377-1 ЦПК України), визначений порядок тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України, однак, як вбачається із норм вказаної статті, такі обмеження можуть бути застосовані тільки до особи боржника та при виконанні судового рішення, тобто уже на зовсім іншій стадії розгляду справи, а саме виконання судового рішення та й то при наявності певних умов та за відповідним клопотанням осіб, які визначені в ст.. 441 (ст. 377-1) ЦПК України.

За таких обставин вбачається, що застосування вказаного заходу у вигляді тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України до винесення судового рішення та як саме захід забезпечення позову виходить за межі статей 149-150 (ст. 151-152) ЦПК України та суттєво порушує права особи, які в силу вказаних вище норм не можуть бути обмежені на даній стадії судового процесу.

Вказана позиція суду відповідає також згаданій вище ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вказане вище, оскільки обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 здійснено судом до ухвалення рішення по справі в якості забезпечення позову, що не передбачено чинним законодавством, то в даному випадку наявні порушення прав останнього, а тому вжиті заходи забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон мають бути скасовані.

Таким чином суд дійшов висновку, що на сьогодні відпали всі підстави для існування такого обтяження, оскільки справа розглянута, а рішення по ній набрало законної сили та ніким із сторін оскаржено не було. Подальше існування обтяження обмежує права заявника.

Отже, з метою захисту прав та інтересів заявника, відсутністю потреб у застосуванні заходів забезпечення позову, а також у відповідності до норм процесуального права, у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 158 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів про забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредиту і процентів та стягнення пені та неустойки задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2010 року по справі №2-4434/2010 за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредиту і процентів та стягнення пені та неустойки та скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. код НОМЕР_1, у праві виїзду за кордон до виконання зобовязань за кредитним договором № 0 від 22 листопада 2006 року, укладеного з ПАТ «УкрСибБанк».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: Середа Л.В.