Ухвала

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 348/1827/16-ц

провадження № 61-24678св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року у складі судді Вінтоняк М. Б. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року у складі колегії суддів: Ясеновенко Л. В., Бойчука І. В., Васильковського В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 29 серпня 2011 року ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець підписала заяву про відкриття поточного рахунку і згідно з заявою приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 29 серпня 2011 року б/н. Відповідно до договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і відповідача. Згідно із пунктом 3.2.1.1.16. Умов при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки, або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або у будь-якій іншій формі, банк і відповідач допускають використання підписів відповідача у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі відповідача з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Пунктом 3.2.1.1.6 Умов зазначає, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт у розмірі 40 000,00 грн.

15 липня 2014 року за № 3003647 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 виключено з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності.

Станом на 20 вересня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у сумі 153 271,60 грн, яка складається із: 39 566,20 грн - заборгованість за кредитом, 43 379,45 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 61 423,45 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором,

8 902,50 грн - заборгованість за комісією за користуванням кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі

153 271,60 грн.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2011 року у сумі 101 848,15 грн, яка складається із:

39 566,20 грн - заборгованість за кредитом, 43 379,45 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 10 000 грн - пеня; 8 902,50 грн - комісія. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, які є вичерпними та відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що договір укладений строком із 29 серпня 2011 року до 29 серпня 2012 року з лімітом кредитування 40 000,00 грн, проте позивачем не надано письмового доказу про продовження строку дії договору. Крім того, не встановлено дати виникнення заборгованості, як за тілом кредиту так і сплати відсотків. Отже, суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, не сприяв повному об`єктивному та неупередженому її розгляду, взяв до уваги заборгованість за процентами за весь період, починаючи із 29 серпня 2011 року та до дня звернення до суду, при цьому прийняв рішення, яке суперечить постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-20цс14.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2017 року призначити до судового розгляду на 25 вересня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик