Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянув у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2018 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, у якій позивач просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 22 лютого 2018 року. Позов мотивований тим, що 22 лютого 2018 року помер ОСОБА_3. Він не є родичем позивачки, а вона не є його спадкоємицею за законом, тому вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після його смерті спадкоємиця за законом є ОСОБА_2 (рідна сестра померлого), бо його дружина ОСОБА_4 померла ще в 2010 році. Нещодавно (в листопаді 2018 року) відповідачка ОСОБА_2 повідомила позивачці, що за свого життя ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно він заповів саме позивачці ОСОБА_1 Під час подачі ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 нотаріус їй розяснив, що при наявності заповіту спадкоємцем є особа, зазначена у заповіті. Тому, ОСОБА_2 вирішила повідомити ОСОБА_1 про існування заповіту та передала їй усі документи, які зберігалися у померлого на день його смерті, щоб ОСОБА_1 оформила спадщину на себе. Повідомлення від державного нотаріуса про існування заповіту на її користь вона не одержувала. Тому, до цього моменту їй взагалі не було відомо про те, що існує заповіт на її користь. Перешкодою для своєчасного подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 було те, що внаслідок відсутності родинних звязків з померлим вона не є спадкоємицею за законом, тому вважала відповідачку його спадкоємицею та не знала про існування заповіту на її користь, поки ОСОБА_2 не повідомила їй про це. 22 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, але листом від 28 листопада 2018 року за № 793/01-16 їй було розяснено про необхідність визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку, тому ОСОБА_1 просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого 22 лютого 2018 року ОСОБА_3, протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Василівського районного суду від 12 грудня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження,

призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна, проти їх задоволення не заперечує.

Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в підготовче судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позовних вимог не заперечують.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання.

У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 січня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, в якому зробив таке заповітне розпорядження: все належне йому майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_1, яка народилася 30 серпня 1972 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області (а.с.8).

Вказаний заповіт було посвідчено секретарем виконкому Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_5, зареєстрований за №01.

22 лютого 2018 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС №413048 виданого 23.02.2018 року Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.5).

Відповідно до повідомлення Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вих.№850/01-16 від 19 грудня 2018 року та матеріалів спадкової справи, після смерті 22 лютого 2018 року ОСОБА_3 за заявою про прийняття спадщини за законом сестри померлого ОСОБА_2 заведена спадкова справа №77/2018 (а.с.29).

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відомо. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення.

Пунктами 2.3 та 3.2 діючого на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595 на нотаріуса при заведенні спадкової справи покладається обов'язок перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Приймаючи до уваги, що за життя ОСОБА_3 не повідомляв про складання ним заповіту, позивач не є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 та їй було відомо про наявність спадкоємця за законом, а відповідно після смерті спадкодавця позивач не зверталася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Про те, що померлим 22 лютого 2018 року ОСОБА_3 на імя позивача був складений заповіт остання дізналася лише в листопаді 2018 року зі слів відповідача ОСОБА_2, яка повідомила про наявність заповіту у спадковій справі. Від державного нотаріуса після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця ОСОБА_3 будь-яких дій для повідомлення позивача ОСОБА_1 про відкриття спадщини не здійснювалося, виклик позивача, як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, не здійснювався.

Таким чином, докази про обізнаність позивача про існування заповіту матеріали справи не містять, а тому аналізуючи наведені позивачем доводи та наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

Урахувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, суд приходить до висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску, передбаченого законом строку на звернення із заявою про

прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов, визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті 22 лютого 2018 року ОСОБА_3, оскільки встановлено, що позивач не звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті 22 лютого 2018 року ОСОБА_3, протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6