КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4227/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року місто Київ

справа № 757/36632/16-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Писанця В.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, третя особа: Державне підприємство «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 94-к/к від 14 липня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_2.».

поновити його на посаді генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з 14 липня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 26 серпня 2015 року між ним та Міністерством енергетики та вугільної промисловості України бувукладений контракт, заумовами якого його призначено на посаду генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», строком на один рік, тобто з 26 серпня 2015 року по 25 серпня 2016 року включно.

Вказував, що наказом №94-к/к від 14 липня 2016 року його звільнено з займаної посади з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України).

Посилався на те, що наказ про звільнення є незаконним, таким, що суперечить Конституції України і не узгоджується з положеннями Закону України «Про очищення влади», а тому підлягає скасуванню.

Зазначав, що станом на дату призначення його на посаду генерального директора «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» Міністерство енергетики та вугільної промисловості України вже не було суб'єктом надання адміністративних послуг, а тому вважає, що до нього як до керівника державного підприємства, що належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке не є суб'єктом надання адміністративних послуг, не повинні здійснюватись заходи з очищення влади (люстрації), визначені Законом України «Про очищення влади».

Вказував, що він не здійснював трудову діяльність та відповідно, не займав жодної посади, визначеної у статті 2 Закону України «Про очищення влади», що підтверджується записами у його трудовій книжці, а тому жодним чином не підпадав під критерії здійснення очищення влади (люстрації), визначені статтею 3 Закону України «Про очищення влади».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14 липня 2016 року № 94-к/к «Про ОСОБА_2.».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з 14 липня 2016 року.

Стягнуто з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація».

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2018 року виправлено описку, допущену у рішенні Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року зазначивши у його четвертому абзаці вірно суб'єкта стягнення судового збору «держава» замість невірно зазначеного «ОСОБА_2» у відповідних відмінках.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач Міністерство енергетики та вугільної промисловості України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанціїскасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14 липня 2016 року № 94-к/к «Про звільнення ОСОБА_2.» є незаконним та підлягає скасуванню з підстав визнання протиправним та скасування висновку ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №413/9/26-57-12-07-12.

Вказував, що отримавши висновок ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №413/9/26-57-12-07-12 відповідач в силу вимог Закону України «Про очищення влади» зобов'язаний був звільнити позивача із займаної посади та не мав іншого, передбаченого Законом, варіанту дій, оскільки вказаний Закон не покладає на відповідача обов'язку по перевірці відомостей, зазначених в отриманих висновках та контролювати правомірність дій з проведення відповідної перевірки.

Зазначав, що суд не взяв до уваги те, що в обгрунтування своїх позовних вимог позивач безпідставно стверджував про те, що Міністерство не є суб'єктом надання адміністративних послуг, оскільки згідно даних Єдиного державного порталу адміністративних послуг відповідач є суб'єктом надання адміністративних послуг.

Від представників позивача до суду апеляційної інстанції надійшли відзиви на апеляційну скаргу відповідача, в яких останні просили залишити скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Від третьої особи Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» до суду апеляційної інстанціїнадійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому останній вказав, що підприємство підтримує апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та просить рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду представниквідповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вказаних підстав.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність третьої особи відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки висновок Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №4131/9/26-57-12-07-12, який був підставою для звільнення позивача з посади генерального директора Державногопідприємства«Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» був визнаний протиправним та скасований постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року, а відтакоскаржуваний наказ було прийнято без належного правового обґрунтування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2015 року між позивачем та Міністерством енергетики та вугільної промисловості України було укладено контракт за реєстраційним № 06-в/15, згідно умов якого ОСОБА_2 призначено на посаду генерального директора Державного підприємства«Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація», на термін один рік з 26 серпня 2015 року по 25 серпня 2016 року включно.

26 серпня 2015 року Міністерством енергетики та вугільної промисловості України видано наказ №126-к/к про призначення ОСОБА_2 на посаду генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на умовах укладеного контракту.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №94-к/к від 14 липня 2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади генерального директора Державногопідприємства«Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» 14 липня 2016 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» (пункт 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України).

Контракт, укладений з ОСОБА_2 від 26 серпня 2015 року №06-в/15 із змінами та доповненнями до нього припинено на підставі підпункту «г» пункту 26 контракту (з інших підстав, передбачених законодавством).

Підставою звільнення позивача у оскаржуваному наказі зазначено: висновок Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року № 4131/9/26-57-12-07-12, передбаченої Законом України «Про очищення влади», довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 13 липня 2016 року.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

За правилами ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Нормою статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Заява працівника та наказ роботодавця є письмовою угодою між роботодавцем та працівником та є підставою виникнення трудових відносин. Особливою формою письмового трудового договору є контракт, який укладається між власником (уповноваженим органом управління) та керівником підприємства, в якому вказуються основні та особливі умови трудових взаємовідносин між власником та керівником, строк на який прийнятий останній, заробітна плата, права і обов'язки, підстави звільнення та інші умови. Укладання контракту є правом роботодавця, а не його обов'язком.

Згідно з п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначено Законом України «Про очищення влади».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 вказаного Закону до посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації), відносяться посади керівників державних, у тому числі казенних, підприємств оборонно-промислового комплексу, а також державних підприємств, що належать до сфери управління суб'єкта надання адміністративних послуг.

Відповідно до статті 4 зазначеного Закону особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року визнано протиправним та скасовано висновок Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №4131/9/26-57-12-07-12 про результати додаткової перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» ОСОБА_2, який працює на посаді генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки висновок Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №4131/9/26-57-12-07-12, який був підставою для звільнення позивача з посади генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» був визнаний протиправним та скасований постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2017 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14 липня 2016 року № 94-к/к «Про звільнення ОСОБА_2.».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що отримавши висновок ДПІ у Святошинському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №413/9/26-57-12-07-12 відповідач в силу вимог Закону України «Про очищення влади» зобов'язаний був звільнити позивача із займаної посади та не мав іншого, передбаченого Законом, варіанту дій.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпПУкраїни у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядав трудовий спір.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №113-к/к від 06 грудня 2018 року на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі №757/36632/16-ц скасовано наказ Міненерговугілля від 14 липня 2016 року № 94-к/к «Про звільнення ОСОБА_2.» та поновлено ОСОБА_2 на посаді генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з 14 липня 2016 року.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №16-к/к від 25 лютого 2019 року звільнено позивача з посади генерального директора Державного підприємства «Об'єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України, згідно з поданою заявою. Контракт, укладений з ОСОБА_2 від 26 серпня 2015 року №06-в/15 припинено на підставі підпункту «г» пункту 26 контракту (з інших підстав, передбачених законодавством).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що згідно даних Єдиного державного порталу адміністративних послуг відповідач є суб'єктом надання адміністративних послуг колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини не спростовують висновку суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання незаконним оспорюваного наказу.

Інших доводів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції апеляційна скарга відповідача не містить.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: