Єдиний унікальний номер 725/6488/18
Номер провадження 2/725/1057/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що вона, на підставі договору дарування квартири від 18.08.2006 року, є власницею квартири АДРЕСА_1. При цьому, на даний час в її квартирі зареєстрований її чоловік ОСОБА_2, який вже тривалий час в квартирі не проживає, участі в її утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги.

Посилаючись на вказане, а також на те, що реєстрація місця проживання відповідача ОСОБА_2 в її квартирі чинить їй перешкоди, як власнику квартири, а саме перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном, змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, просила визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилалась на доводи, викладені в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував, щодо його задоволення.

Суд, приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1, на підставі договору дарування квартири від 18.08.2006 року, є власницею квартири АДРЕСА_1. (а/с 3).

Так, права власника жилого приміщення визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що у зазначеній вище квартирі зареєстровані позивачка, її син ОСОБА_3, її дочка ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою випискою з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 19.11.2018 року. (а/с 4).

Реєстрація відповідача у вказаній квартирі, на момент розгляду справи, також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Чернівецькій області (а/с 12).

При цьому, як убачається з акту Приватного підприємства «Порядок в домі» від 22.11.2018 року відповідач будучи зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1, не проживає за вказаною адресою з квітня місяця 2017 року по теперішній час. (а/с 5).

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

У відповідності зі ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що права позивачки вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягає захисту, оскільки відповідач не є власником квартири, безпідставно значиться зареєстрованим за адресою місцезнаходження квартири, не несе будь-яких витрат на утримання житла, чим чинить позивачці перешкоди у користуванні власністю, а тому права позивачки, як власника зазначеної вище квартири, підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок його відсутності у ньому без поважних причин.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 76, 77, 141, 263-265, 280-282, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк