КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2188/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Київенерго», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району міста Києва» про відшкодування шкоди,

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що 04 червня 2015 року о 16 год. 20 хв по проспекту Голосіївському, 68 в м. Києві майстер РТМ «Голосієво» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_4 порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні кришки оглядового колодязя, що призвело до їх перевертання та спричинило пошкодження автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Мерседес» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, чим порушив п.1.5 Правил дорожнього руху.

З метою проведення відновлювального ремонту позивач звернувся до ФОП ОСОБА_6

Вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку фактури № П-15167 від 31 липня 2015 року та акту здачі-прийняття виконаних робіт становить 84 493,20 гривень. Крім того, позивач зазначає, що він поніс витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу в розмірі 960 гривень.

На підставі викладеного та враховуючи, що майстер РТМ «Голосієво» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_4 є працівником ПАТ «Київенерго» на, підставі положень ст. 1172 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача шкоду, завдану внаслідок пошкодження його транспортного засобу.

Під час розгляду справи, 04 грудня 2017 року судом першої інстанції до участі у справі в якості третьої особи було залучено КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району міста Києва.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 85 453,20 грн. та судовий збір в сумі 854,53 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ПАТ «Київенерго» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 85 453,20 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що 24 червня 2015 року о 16 год. 20 хв по пр-ту Голосіївському, 68 в м. Києві майстром РТМ «Голосієво» ПАТ «Київенерго» ОСОБА_4 не були дотримані правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні кришки оглядового колодязя, що призвело до пошкодження автомобіля «Фольксваген» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Мерседес» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Ці обставини встановлені постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року в межах розгляду справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, а провадження у справі закрито в зв'язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП (а.с. 64-66).

Вказана постанова набрала законної сили та оскарженню не підлягає.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наявність вини ОСОБА_3 (який є працівником ПАТ «Київенерго») у пошкодженні транспортного засобу «Мерседес87» д.н. НОМЕР_2 встановлена судовим рішенням і не підлягає доказуванню.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 на момент пошкодження транспортного засобу, що належить позивачу працював майстром виробничої дільниці 1 групи дільниці з експлуатації теплових мереж № 1 району теплових мереж «Голосієво», що є структурним підрозділом ПАТ «Київенерго».

За правилами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наявність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв'язок між винними діями та наслідками, що настали.

Порядок відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику майна, визначено ст.1192 ЦК України.

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як видно із матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мерседес» д.н. НОМЕР_2 відповідно до рахунку фактури № П-15167 від 31 липня 2015 року та акту здачі-прийняття виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордера № 508968 від 14 серпня 2015 року становить 84 493,20 гривень (а.с.10-12).

Доведеними є і витрати позивача на евакуацію пошкодженого транспортного засобу в розмірі 960 гривень, що підтверджується квитанціями №001109 та №001346 (а.с.13).

Відповідно до ст.1172 ЦК України, обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службовиї) обов'язків, покладається на юридичну або фізичну особу, з якою даний працівник перебуває у трудових відносинах на час завдання шкоди, у разі доведеності обставин, що є підставою для покладення відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди ПАТ «Київенерго» та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Твердження апелянта про відсутність у посадовій інструкції ОСОБА_3 обов'язків щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та доводи щодо того, що шкода позивачу була завдана внаслідок наїзду на люк, який є елементом автомобільної дороги, власником якої є не відповідач, оцінюються колегією суддів критично, оскільки спростовуються постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року, яка набрала законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко