Справа № 297/2037/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Собослоя Г.Г. і Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря Юрочко А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 09 листопада 2018 року (у складі судді Ільтьо І.І.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у вересні 2018 р.

Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Берегівського районного суду від 07 червня 2010 р. у цивільній справі № 2-648/10, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення ним повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що рішенням Берегівського районного суду від 07 червня 2010 р. у цивільній справі №2-648/10 шлюб між сторонами було розірвано. Вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку зі збільшенням розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Берегівського районного суду від 07 червня 2010 р., до встановленого законом мінімального розміру.

Із 2012 р. відповідач працює інженер-землевпорядником, що свідчить про покращення його матеріального становища.

Відтак позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина в розмірі 2000 грн.

Рішенням Берегівського районного суду від 09 листопада 2018 р. позов задоволено частково: збільшено розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Берегівського районного суду від 07 червня 2010 р., і вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 1400 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до його повноліття.Узадоволенні решти позовних вимог відмовлено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення, а в задоволенні позовних вимог відмовити і стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до відсотку задоволених позовних вимог. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-суд безпідставно дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі 1400 грн. щомісячно;

-у відповідача є нова сім`я, на його утриманні перебуває дружина, спільна дитина та донька дружини від першого шлюбу. Указані обставини свідчать про те, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом першої інстанції;

-фактично суд ухвалив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі понад ѕ доходу відповідача, що є несправедливим;

-судом першої інстанції не вірно стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Суд врахував, що позивачу необхідно утримувати дитину, а розмір аліментів, стягнутих рішенням суду від 07.06.2010 р., є меншим від мінімального розміру аліментів на утримання дитини, встановлених на теперішній час. Також суд узяв до уваги наявність часткових заперечень відповідача щодо збільшення розміру аліментів, відтак вважав необхідним задовольнити позов частково.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Берегівського районного суду від 07 червня 2010 р. зобов`язано ОСОБА_1 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21 квітня 2009 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6).

На обґрунтування неможливості сплачувати той розмір аліментів, який просила позивач, відповідач подав низку письмових доказів, зокрема:

-акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та фактичного місця проживання від 24 жовтня 2018 р. із якого видно, що відповідач проживає разом із своє дружиною ОСОБА_5 , їх сином ОСОБА_6 і донькою дружини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17);

-зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видно, що у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 . народився син ОСОБА_6 (а.с.19);

-26 серпня 2017 р. відповідач зареєстрував шлюб із громадянкою ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_2 (а.с.20);

-згідно з довідкою про доходи дохід відповідача за період із січня 2018 р. по вересень 2018 р. склав 20 669,67 грн. (а.с.21).

Згідно з положеннями ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку від 6 років: з 1 січня 2018 р. - 1860 грн.; з 1 липня - 1944 грн.; з 1 грудня 2027 грн.

За приписами ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У апеляційній скарзі відповідач просив скасувати рішення і відмовити в задоволенні позовних вимог. Натомість, у суді першої інстанції просив позов задовольнити частково, збільшивши розмір стягуваних аліментів до суми 930 грн. щомісячно (а.с.16).

Очевидно, що ані відмова позивачу у збільшенні розміру стягуваних аліментів узагалі, ані стягнення із відповідача на користь позивача 930 грн. аліментів на утримання дитини не буде відповідати найкращим принципам дитини. Відтак, довід апеляційної скарги про те, що суд безпідставно дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі 1400 грн. щомісячно, є необґрунтованим. Батьки зобов`язані брати участь у вихованні та утриманні дитини. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини. Тому збільшений розмір аліментів, визначений судом першої інстанції,є абсолютно справедливим.

Наявність у відповідача іншої сім`ї не звільняє його від обов`язку допомагати позивачу утримувати їх спільну дитину та аж ніяк не свідчить про те, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом першої інстанції.

Довід апеляційної скарги про те, що суд фактично ухвалив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі понад ѕ доходу відповідача, що є несправедливим, не заслуговує на увагу з таких підстав.

Суд вирішуючи такі спори в першу чергу має враховувати інтереси дитини. Мінімальний розмір аліментів на утримання дитини станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом складав 972 грн. Тобто суд ухвалив стягувати з відповідача на 428 грн. більше від встановленого мінімуму. При цьому, суд не обмежений цим мінімумом, суд у першу чергу виходить із обставин справи, і стягуючи аліменти в розмірі 1400 грн. суд якраз і врахував становище відповідача, як матеріальне так і сімейне.

Відповідач не з`являвся у судові засідання під час розгляду його апеляційної скарги, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суду не вдалося з`ясувати додаткових обставин, наприклад щодо майнового стану відповідача, відтак справа було розглянута за наявними матеріалами.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, як недостатні для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спільна дитина сторін проживає разом із мамою і, безумовно, позивач несе більші витрати на дитину, ніж той із батьків, із ким дитина не проживає. А за умови, що відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів факту неможливості сплачувати аліменти в розмірі 1400 грн., то суму стягуваних аліментів належить залишити в розмірі, визначеному судом першої інстанції.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючисьст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Берегівського районного суду від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 30 серпня 2019 р.

Судді: