Справа № 460/4714/18
Провадження №2/460/1749/18
УХВАЛА

03.01.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в особі головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання Климейко Л.Г.,

за участю представника позивачів - ОСОБА_1,

при проведенні відкритого підготовчого засідання в залі суду в місті Яворові у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні суду перебуває вказана вище цивільна справа.

Позивачі просять визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину житлового будинку № 1 по вул. О. Маковея в смт. Шкло Яворівського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті їх діда - ОСОБА_4, який помер 08.11.1998 року.

Позов предявлено з тих підстав, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті діда, прийняли спадщину та в жовтні 2018 року звернулися до нотаріуса для оформлення спадкових прав, проте постановами нотаріуса їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на згаданий житловий будинок. Належність житлового будинку спадкодавцю підтверджує довідка, видана виконавчим комітетом селищної ради.

Представник відповідача в підготовче засідання не зявився. 05.11.2018 року від відповідача в суд поступила заява від 01.11.2018 року № 559 про визнання позову (а.с. 39).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову, що є згодою відповідача на задоволення заявлених позовних вимог, означає, що відповідач погоджується з обставинами, якими обгрунтовано позов, тобто, визнає їх.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У спорі, що розглядається, обставини предявленого позову не містять виклад того, кому належить чи в чиєму користуванні перебуває земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок. Зясування даного питання має значення для встановлення обставин у справі з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», де передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Отже, зазначеною нормою закону визначено, що документ, який посвідчує право на земельну ділянку, є одним із документів, необхідних для встановлення того, що будинок, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року та щодо яких не проводилася державна реєстрація права власності, належать певній особі.

Відсутність у позовній заяві викладу обставин щодо належності земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, на праві власності чи на праві користування виключає твердження про визнання їх відповідачем.

Докази, досліджені при розгляді справи, не містять необхідні дані. Крім того, суду не надано докази в частині наявності/відсутності реєстрації речового права на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У виписці з погосподарської книги від 19.12.2018 року № 682, яка видана виконавчим комітетом Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області, відсутні відомості про те, яка земля перебуває у користуванні домогосподарства, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Шкло, вул. О. Маковея, 1.

Довідка від 19.12.2018 року № 765, видана виконавчим комітетом Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області про те, якою земельною ділянкою користується ОСОБА_3 згідно земельно-кадастрової документації, є недопустимим доказом, оскільки на підставі положень ст.ст. 4, 5, 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV в редакції Закону № 834-VІІІ від 26.11.2015 року (з наступними змінами) документом, що підтверджує речове право на земельну ділянку є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З врахуванням викладених вище обставин відсутні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, тому у прийнятті визнання відповідачем позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у прийнятті визнання відповідачем позову відмовити.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Бак М.Д.