Справа № 569/1035/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. при секретарі судового засідання Корнійчук А.В. з участю : позивача ОСОБА_1 представника позивача - адвоката Воронюк К.Ю. відповідача ОСОБА_2 представника відповідача - адвоката Коханої О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди та виселення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди та виселення, в якому просить суд спонукати ОСОБА_2 до виконання умов мирової угоди затвердженою ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.03.2014 року у цивільній справі №569/18822/13-ц та виселення ОСОБА_2 з житлового приміщення (квартири), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_2 була укладена мирова угода, що визнана ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.03.2014 року у справі № 569/18822/ 13-ц.

Відповідно до умов мирової угоди він, як сторона виконав всі обов`язки передбачені даною мировою угодою, а саме сприяв приватизації частки квартири вказаної в заповіті від 22.02.2013 року, що зареєстрований в реєстрі за № 222 та посвідчений приватним нотаріусом Вовк Ніною Петрівною. Не мав та не має ніяких претензій стосовно володіння та користування відповідачем транспортним засобом, передбаченим у п.З мирової угоди.

Відповідач, ОСОБА_2 самовільно вселився до житла, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , чим прямо порушив п.2 вищезгаданої мирової угоди.

З метою примусового виконання мирової угоди ним було направлено звернення до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області, за результатом розгляду якого отримав відмову, в зв`язку з невідповідністю змісту виконавчого документу вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», що підтверджується листом № 64092 від 25.07.2018 року.

Відповідач, ОСОБА_2 не сплачує за комунальні послуги, недбало ставиться до майна, постійно погрожує йому, в результаті чого змушений змінити своє місце проживання. Він неодноразово звертався до Рівненського відділу поліції ГУ НП у Рівненській області за фактом погроз фізичною розправою з боку ОСОБА_2 , що підтверджується листом № 3107 від 13.12.2018 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов у межах доводів позовної заяви та просив задовольнити.

Представник позивача адвокат Воронюк К.Ю. підтримала позов та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що при затвердженні мирової угоди Рівненським міським судом від 11.03.2014 року у цивільній справі №569/18822/13-ц, з постановленням ухвали про закриття провадження у справі, суд не звернув уваги на той факт, що така мирова угода є нікчемною, оскільки порушує законні права власника на вільне володіння та користування своїм майном, оскільки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 є власником 5/12 квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.04.2017 року. Що стосується позовної вимоги про виселення ОСОБА_2 з квартири, то така вимога також не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат Кохана О.О. надала аналогічні пояснення. Позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду від 16.08.2019р. задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, якою заборонено ОСОБА_2 вчиняти незаконні дії щодо реєстрації та заселення на проживання будь яких осіб у квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті. Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області Яковенко Є.Р. від 04.09.2019р., ухвала суду про забезпечення позову виконана.

За клопотанням представника позивача судом долучено до справи постанову державного виконавця від 09.12.2019р. про відкриття виконавчого провадження. Від допиту свідків сторони відмовилися.

Заслухавши пояснення сторін. представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 11 березня 2014 року Рівненським міським судом було затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Вовк Н.П. про визнання заповіту недійсним. За умовами п.1 мирової угоди ОСОБА_2 має право на приватизацію частки квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, за п.2 ОСОБА_2 не має права:відчужувати (продавати, дарувати), проживати перебувати, самостійно вселяти квартирантів, родичів, здавати в оренду, частку вказаної в заповіті від 22.02.2013 року що зареєстрований в реєстрі за №222 та посвідчений приватним нотаріусом Вовк Н.П. квартири, до моменту смерті позивача ОСОБА_1 та до моменту повернення з місць позбавлення волі та відбування строку сина Позивача ОСОБА_4 .

Як встановлено судом у п.5 мирової угоди, сторони погодилися з тим, що у разі невиконання сторонами умов цієї мирової угоди , вона виконується примусово органами державної виконавчої служби.

Як зазначив позивач , відповідно до умов мирової угоди він, як сторона виконав всі обов`язки передбачені даною мировою угодою, а саме сприяв приватизації частки квартири вказаної в заповіті від 22.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Вовк Ніною Петрівною. Не мав та не має ніяких претензій стосовно володіння та користування відповідачем транспортним засобом, передбаченим у п.З мирової угоди.

Разом з тим судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 14.04.2017р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Вовк Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 554, ОСОБА_2 , син померлої ОСОБА_5 , успадкував, 5/6 частки квартири АДРЕСА_2 . Тобто, ОСОБА_2 набув у власність спадкове майно, а не приватизував частку у квартирі.

Набуття у власність частки кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_2 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності .

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 19.04.2017р. зареєструвався у спірній квартирі. Як встановлено судом, обмежень у реєстрації проживання у спірній квартирі, не було.

Як стверджує відповідач, ОСОБА_2 18 травня 2018 року самовільно вселився до житла, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , чим прямо порушив п.2 вищезгаданої мирової угоди.

Судом оглянуті звернення ОСОБА_1 до Рівненського відділу поліції ГУ НП у Рівненській області за фактом погроз фізичною розправою з боку ОСОБА_2 , що підтверджується листом № 3107 від 13.12.2018 року, та листом від 06.05.19 № 87Аз/2000/01.19., як наявної у правоохоронних органах інформації щодо характеризуючих даних відповідача.

Разом з тим, судом встановлено, що Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 09.12.2019р. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 01.10.2018р. Рівненським міським судом Рівненської області у справі за якою визнано мирову угоду № 569/18822/13-ц, та боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Таким чином, судом встановлено, що у спорі між даними сторонами має місце судове рішення у формі ухвали суду про визнання мирової угоди, яка прийнята до примусового виконання відділом ДВС та підлягає до виконання.

Мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. У разі ухилення сторонами від її виконання, мирова угода затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Отже, сукупністю достовірно встановлених належних та допустимих доказів вбачається, що позивач, згідно поданої до суду позовної заяви має намір судовим рішенням спонукати відповідача виконати судове рішення.

Проте, як встановлено судом, ухвала суду про визнання мирової угоди від 11.03.2014р. перебуває на примусовому виконанні у Рівненському міському відділі ДВС. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ЦПК) суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зазначене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачений нормою матеріального права або договором. При цьому, позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Якщо ж законом або договором не передбачено ефективного способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ЦПК). Вказане з урахуванням положень ч. 1 ст. 2 ЦПК означає, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, дозволяє забезпечити реальне поновлення в порушених правах.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовна заява до задоволення не підлягає за безпідставністю звернення з даним позовом до суду. При цьому суд враховує, що права ОСОБА_1 захищені ухвалою про затвердження мирової угоди , яка звернута до примусового виконання, що узгоджено сторонами, передбачено умовами мирової угоди визнаної ухвалою суду.

Одним із важливих критеріїв оцінки стану законності у державі є виконання рішень органів і посадових осіб щодо реалізації юрисдикційних повноважень. Примусове виконання таких рішень покладено на органи державної виконавчої служби, які своєю діяльністю покликані відновлювати порушені права та свободи, забезпечувати невідворотність юридичної відповідальності. Якість примусового виконання рішень висвітлює рівень дієвості механізму правового регулювання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди та виселення .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1 , проживає : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення виготовлене - 03.01.2020р.

Суддя: О.В.Панас