Справа № 316/226/19
Провадження № 2/316/364/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання: Нестерової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області звернулась позивачка ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.08.2003 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки Тетяни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини, та Енергодарським ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області розпочато примусове виконання даного рішення суду. Починаючи з серпня 2003 року по жовтень 2018 року відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки, у зв'язку з чим, станом на 31.10.2018 рік, за ним рахується заборгованість в розмірі 133965,86 грн.. Посилаючись на ст. 196 СК України, позивачка зазначає, що має право стягнути з відповідача на свою користь пеню (неустойку) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, та привела у позовній заяві розрахунок пені, відповідно до якого розмір пені складає 3560537,06 грн.. Оскільки положеннями ч.1 ст. 196 СК України встановлено обмеження щодо стягнення пені у розмірі не більше 100% заборгованості, позивачка просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 133965,86 грн..

Ухвалою судді Енергодарського міського суду від 11.02.2019 року даний позов був прийнятий до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання сторони не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, за участі представника - адвоката ОСОБА_2О, вимоги викладені у заяві підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.31).

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_2 надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.32).

Відповідач ОСОБА_3 також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.36).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Енергодарський МВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області - ОСОБА_4, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а.с.29).

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, у в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Сторони по справі мають спільну дитину - доньку Тетяну, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.08.2003 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини та позивачці виданий виконавчий лист.

Енергодарським ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області розпочато примусове виконання даного рішення суду (а.с.6).

За відповідачем, станом на 31.10.2018 рік, рахується заборгованість в розмірі 133965,86 грн. (а.с.7-9).

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1 ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем не надано заперечень з приводу наявної заборгованості по аліментам, більш того, ОСОБА_3 позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення аліментів, взнав у повному обсязі про що надав відповідну письмову заяву, а тому суд приходить до висновку, що спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами відсутній. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, складений 31.10.2018 року державним виконавцем, який суд приймає як належний та достовірний доказ.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відповідно до вищезазначеної правової позиції, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за наступною формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Стороною позивача суду наданий обґрунтований розрахунок пені. Даний розрахунок суд бере до уваги, оскільки на думку суду стороною позивача він здійснений з дотриманням вимог ст..196 СК України.

Оскільки положеннями ч.1 ст. 196 СК України встановлено обмеження щодо стягнення пені у розмірі не більше 100% заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню у розмірі загальної заборгованості по аліментам, яка складає 133965,86 грн..

На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, яке є безумовним та не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову - 133965,86 грн., а відтоді сума судового збору в даному випадку складає 1339 гривні 65 коп..

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1339 гривні 65 копійок.

Керуючись ст. ст. 180, 195, 196 СК України, ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: 298520372 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 133965 (сто тридцять три тисячі девятсот шістдесят пять) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: 298520372 на користь держави судовий збір в розмірі 1339 гривні 65 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. О. Куценко