ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 642/8095/16-ц

Провадження № 22-ц/818/1546/19

01 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідачі - Управління патрульної служби МВС у м. Харкові, Департамент патрульної поліції МВС України, ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія»;

треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС у м. Харкові, Департаменту патрульної поліції МВС України, ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1звернувся до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому з урахуванням уточнень, остаточно просив стягнути на його користь: 1) солідарно з Управління патрульної служби МВС у м. Харкові, Департаменту патрульної поліції, ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» майнові збитки в розмірі 14095 грн.00 коп., 2) з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 3% річних в розмірі 513,12 гривень, 3) солідарно з Управління патрульної служби МВС у м. Харкові, Департаменту патрульної поліції моральну шкоду в розмірі 8000 грн. 4) з Управління патрульної служби МВС у м. Харкові, Департаменту патрульної поліції, ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» судові витрати в розмірі 3932,40 гривень.

В обгрунтування позову посилався на те, що 23.12.2015 року сталося ДТП між автомобілем «Hyundai Accent» НОМЕР_1 під його керуванням, власником якого є його матір ОСОБА_4 та автомобілем патрульної служби «Toyota Prius» під керуванням ОСОБА_3, якого було визнано винним у ДТП постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року. Згідно рахунку від 08.04.2016 року ПАТ «Завод Фрунзе», вартість робіт з відновленням автомобіля «Hyundai Accent» НОМЕР_1 після ДТП складає 14095 гривень. 19.04.2016 року ним подані відповідні документи до ПАТ «УОСК» для отримання страхового відшкодування, однак жодних коштів йому не надійшло. 3% річних від суми заборгованості за порушення зобовязань складають 513,12 гривень, а загальна сума матеріальних збитків 15139 гривень. Неправомірними діями водія ОСОБА_3, який є працівником поліції, спричинено моральну шкоду в розмірі 8000 гривень, оскільки після ДПТ позивач перебуває у постійному стресі, що йому протипоказано. Тривалий час позивач звертається до судових інстанцій щодо отримання відшкодування завданих збитків.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали.

Представник відповідачів - Управління патрульної служби МВС у м.Харкові та Департаменту патрульної поліції проти задоволення позову заперечував.

Представник відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не зявився.

Третя особа ОСОБА_4 уточнений позов підтримала.

Третя особаОСОБА_3 проти задоволення уточненого позову заперечував.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 21.12.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 11746, 59 гривень страхового відшкодування матеріальної шкоди, 427,70 гривень - 3% річних, 1500 гривень моральної шкоди, що разом складає 13674, 29 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутня нотаріальна довіреність, видана ОСОБА_2, яка б уповноважувала ОСОБА_1 на отримання страхового відшкодування за пошкодження автомобіля. Крім того, оскільки позивач не зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транпортної пригоди, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Правом на надання відзиву інші сторони по справі не скористалися.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 23.12.2015 року на вул. Єлізарова у м.Харкові сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai Accent» НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, власником якого є ОСОБА_4 та автомобіля патрульної поліції «Toyota Prius» реєстраційний номер 211940 під керуванням водія ОСОБА_3, цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», що підтверджується полісом АІ/820 6882 від 25.09.2015 року.

Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 30.03.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю, провадження по адміністративній справі закрито (т.1 а.с.15).

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер 211940 застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в межах страхової суми 50 000 гривень, згідно полісу № АІ/820 6882 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (т.1 а.с.87).

Відповідно до рахунку № ЗиФ-0302869 від 08.04.2016 року ПАТ «Завод Фрунзе», вартість робіт з відновлення автомобіля «Hyundai Accent» НОМЕР_1 після ДТП складає разом з ПДВ 14095 гривень, з яких вартість робіт складає 11746, 59 гривень, а ПДВ складає 2349,32 гривень (т.1 а.с.68).

19.04.2016 року ОСОБА_1 до страхової компанії надано необхідні документи для страхового відшкодування, а УПС у м.Харкові 28.12.2015 року повідомило ПАТ «УОСК» про факт ДТП для здійснення страхового відшкодування ОСОБА_1, як власнику автомобіля «Hyundai Accent», однак страховиком у встановлений законом строк відповідні виплати здійснені не були.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина першастатті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обовязок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Зазначене підтверджується позицією Пленуму Верховного Суду, викладеною в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є не лише безпосередні страхувальники, (це, як правило, власники), але і інші особи які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, а отже, об'єктом страхування є не лише відповідальність страхувальника, але і інших осіб, які на правомірній основі керують транспортним засобом.

Як встановлено, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер 211940 застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП у розмірі 11746,59 гривен, оскільки доказів, що позивач здійснив ремонтні роботи на ПАТ «Завод Фрунзе», сплативши їх вартість з врахуванням ПДВ в розмірі 14095 гривень, матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до страхової компанії, у якій застрахована цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Toyota Prius» реєстраційний номер 211940, із заявою про страхове відшкодування. Однак страховою компанією у встановлений законом строк відповідні виплати здійснені не були.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми заборгованості, які складають 427, 70 гривень.

Що стосується вирішення вимог позову про стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Таким чином, потерпілій особі моральна шкода відшкодовується страховиком лише у випадку, якщо такої шкоди завдано ушкодженням здоров'я.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.12.2015 року.

Тому суд першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, дійшов помилкового висновку про стягнення такої шкоди з відповідача.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 382 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 грудня 2018 року в частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 1500 грн. моральної шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Зменшити загальну суму, що підлягає стягненню з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 з 13674,29 грн. до 12174,29 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 319 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко