Справа № 265/8443/18
Провадження № 2/265/268/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

секретаря судового засідання Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника третьої особи Гавриш Я.О., -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських права відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, відповідачем був усиновлений її син від першого шлюбу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом з дитинства. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. У травні 2015 року відповідач почав зловживати спиртними напоями, та кидатися битися на неї та її старшого сина. Після цього разом вони не живуть, відповідач проживає окремо. У 2015 році він виїхав кудись на заробітки і до них не повертався, більше трьох років ні вона, ні діти його не бачили. Жодного спілкування з відповідачем з того часу не було, він не приймав участі у вихованні і утриманні дітей. Після того як вона подала в суд на аліменти, внаслідок чого утворилася заборгованість, відповідач та його батьки почали їй дзвонити та ображати її та дітей. На сьогоднішній день відповідач веде асоціальний спосіб життя. Періодично він їздить на заробітки на 1-2 місяці, а коли приїжджає - пропиває гроші, які заробив, внаслідок чого постійно знаходиться у стані алкогольного сп'яніння. Молодший сина свого батька взагалі не знає, а відповідачу невідомо, як виглядає його син.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 16 листопада 2018 року відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 09 січня 2019 року підготовче провадження закрите та справа призначена до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району Гавриш Я.О., діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні просила постановити рішення на розсуд суду, максимально враховуючи інтереси неповнолітніх дітей.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 18 липня 2012 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який розірвали згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12 грудня 2016 року (а.с. 11).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5 (а.с. 8).

Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 лютого 2013 року про усиновлення, відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього сина позивачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_4, 2002 року народження є дитиною-інвалідом з дитинства до 18 років, законним представником є мати ОСОБА_1 (а.с. 17).

Як вбачається з витягу до кримінального провадження № 0000573, за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР щодо порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за ст.. 164 ч.1 КК України за фактом ухилення від сплати аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість на 07.03.2017 року 14743,24 гривень (а.с. 13, 14).

Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 23 грудня 2016 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, до виконання зобов'язань за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя (про стягнення аліментів) (а.с. 15).

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 19 березня 2019 року № 13-31-29, визнано вважати недоцільним на теперішній час позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування вказаного висновку вказано, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків у відношенні дітей.

Проте суд не приймає до уваги зазначений висновок Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, оскільки він суперечить письмовим документам, наданим позивачем у судовому засіданні.

Так, згідно первинного психологічного висновку, наданого медичним психологом ОСОБА_7, в ході спілкування з малолітнім ОСОБА_5, 2015 року народження, встановлено, що батька він не знає, пластична дитяча психіка компенсувала відсутність батька наявністю старшого брата. Рекомендовано зберегти родинний уклад, що склався для уникнення негативного впливу з боку біологічного батька, огородити ОСОБА_5 від контактів з ним в рамках правового поля.

Відповідно до первинного психологічного висновку, наданого медичним психологом ОСОБА_7, в ході спілкування з неповнолітнім ОСОБА_4, 2002 року народження, встановлено, що тестування за допомогою проективних методик підтвердило дані із анамнезу життя у ОСОБА_4 стійких, неприязних відношень до свого батька, ОСОБА_2. Дані відношення мають тенденцію до жорстокої, агресивної взаємодії з можливістю застосування фізичного насилля з обох сторін. Тому рекомендовано для виключення подальшої ескалації конфлікту у сім'ї ізолювати його від впливу ОСОБА_2

Як вбачається із заяви неповнолітнього ОСОБА_4, посвідченої 14 січня 2019 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, він підтримує позовні вимоги матері ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно нього та його малолітнього брата ОСОБА_5. Зазначив, що наполягає на позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав у зв'язку з постійним невиконанням своїх батьківських обов'язків, жорстоким поводженням, фізичним, моральним і психологічним насильством у відношенні нього та його малолітнього брата ОСОБА_7, а також у зв'язку з постійним психологічним тиском і загроз на їх сім'ю.

Згідно характеристики, наданої 17 січня 2019 року Маріупольським коледжем Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган-Барановського на студента групи ТХ-17-09-2 ОСОБА_4, 2002 року народження, останній виховується у неповній сім'ї. Мама ОСОБА_1 займається вихованням сина, слідкує за його успішністю, цікавиться життям сина у коледжі, допомагає йому із заняттями, морально підтримує. ОСОБА_4 завжди відкується про матір з повагою, відносини в сім'ї гарні. Батько ОСОБА_2 на батьківських зборах не буває, контактів з викладачами не підтримує, у виховному процесі сина участі не приймає.

Як вбачається з характеристики, наданої ОСББ «Вікторія-90» із підписами сусідів, неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з матір'ю у трьохкімнатній квартирі. Мати створює для дітей усі необхідні умови для їх належного розвитку та виховання, є зразком для своїх дітей. Батько дітей ОСОБА_2 страждає алкогольною залежністю, вихованням дітей не займається, ніякої участі в їх житті не приймає. Зі слів мешканців будинку, були випадки фізичного насильства з боку батька по відношенню до старшого сина ОСОБА_4. Забезпеченням побутових потреб дітей займається лише мати, інтерес до життя дітей у батька повністю відсутній, батько з життя дітей самоусунувся.

Аналізуючи вищевикладені письмові документи у сукупності, а також враховуючи той факт, що висновок органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 19 березня 2019 року № 13-31-29 складався без врахування вказаних документів з посиланням на відсутність доказів з боку позивачки, суд не приймає до уваги вказаний висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Проте, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що на думку суду є неприпустимим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав.

Виходячи з інтересів дітей, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що батько тривалий час не опікується долею дітей, з дітьми не спілкується, не цікавиться їх життям, неповнолітні діти не отримують від нього тепла та батьківської турботи, матеріального забезпечення, суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІН НОМЕР_2, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Третя особа: служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Лівобережному району, юридична адреса: м.Маріуполь, пр..Миру,70.

Повний текст рішення суду складено 02 квітня 2019 року.

Суддя Гноєвой С.С.