Справа № 569/2431/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості звернувся представник АТ «Універсал банк».

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал банк» суму боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобовязань в розмірі 10831,82 грн.; три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобовязань в розмірі 3767,15 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

В судове засідання відповідач не зявилась однак подала до суду письмове клопотання у якому просила провести розгляд справи у її відсутності. Згідно поданого письмового відзиву на позов заявлені позовні вимоги не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між ВАТ «Універсал банк» правонаступником якого є АТ «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL 59862 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 25000,00 грн. з датою погашення 10 червня 2011 року.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 29 червня 2010 року по цивільній справі №2-3584/10 за позовом ПАТ «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позов задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал банк» 30795,97 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі, а саме 307,96 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

25 жовтня 2010 року Рівненським міським судом було видано виконавчий лист по вказаній цивільній справі, який представником банку був предявлений до виконання у Рівненський міський відділ ДВС.

З дослідженої в судовому засіданні постанови про закінчення виконавчого провадження серії ВП №24473761 від 27 листопада 2017 року винесеної старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3584 виданого 25 жовтня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 31223,93 грн. закінчено у звязку з фактично повним виконанням виконавчого документу боргу, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження утримані з пенсії боржника в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч .1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Верховного Суду у складі ОСОБА_3 від 11 квітня 2018 року по справі №758/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де вказано, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобовязання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобовязання.

За змістом статей 524,533-535, 625 ЦК України грошовим зобовязанням є зобовязання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобовязання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обовязку. Тобто, грошовим є зобовязання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора».

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи, що рішення суду є обовязковим, зокрема й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобовязання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Правомірність застосування ст.625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена також у наступних постановах: постанові Верховного Суду України у складі ОСОБА_3 від 16 травня 2018 року по справі №686/21962/15-ц; Постановах Верховного Суду у справах №310/5419/15-ц від 11 липня 2018 року; №463/4711/15 від 04 липня 2018 року; №703/4704/15-ц від 28 лютого 2018 року; №361/7939/2015 від 06 серпня 2018 року.

У пунктах 91-93 Постанови ОСОБА_3 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

У постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням та інших витрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплатити не тільки суми боргового зобовязання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Оскільки внаслідок зволікання відповідача з виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 червня 2010 року по справі №2-3584/10 сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягненню за період часу, протягом якого відповідачем вказане рішення суду не було виконано, знецінилась внаслідок девальвації, таким чином позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку від 10 грудня 2018 року розмір інфляційних втрат позивача за прострочення виконання грошових зобовязань відповідачем становить 10 831,82 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобовязань становить 3 767,15 грн., а всього 14 598,97 грн.

Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем. Відповідачами вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,18,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.526,598,599,625,1050 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. на користь акціонерного товариства «Універсал банк», 04114 м.Київ, вул.Автозаводська, буд. №54/19, код банку 322001, суму боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобовязань в розмірі 10831,82 грн.; три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобовязань в розмірі 3767,15 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: акціонерне товариство «Універсал банк», 04114 м.Київ, вул.Автозаводська, буд. №54/19, код банку 322001, .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн..

Суддя :