УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В., заявниці ОСОБА_1, представника заявниці ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

14 лютого 2019 року відповідачка звернулася до суду із заявою про перегляд зазначеного рішення, посилаючись на те, що їй не було відомо про розгляд справи в суді, будь-яких судових повісток вона не отримувала, про існування судового рішення дізналася лише 06 лютого 2019 року, отримавши поштою постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.02.2019 року. Зазначила, що з вищевказаним рішенням не згодна, а саме не згодна з розрахунком заборгованості наданим позивачем.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 06.03.2019 року, в судовому засіданні просили скасувати заочне рішення, посилаючись на неотримання відповідачкою судових викликів, через те, що за зазначеною в позовній заяві адресою вона не мешкала, там мешкала її мати - ОСОБА_4, хворіюча на церебральний атеросклероз, а також на незгоду з нарахуванням боргу.

Представник позивача по справі ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 18.05.2017 року, в судовому засіданні заперечувала проти скасування заочного рішення, стверджувала, що відповідачці було відомо про розгляд в суді позову щодо стягнення заборгованості, проте вона його ігнорувала.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за договором б/н від 22.06.2011 року в розмірі 81345,79 грн., а також судовий збір в розмірі 1514,88 грн.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.87 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Зі змісту статті 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, визначених у ст.288 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному, повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна мати місце у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 288 ЦПК України, можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. Вказана правова позиція при перегляді заочного рішення підтверджується в листі Верховного Суду України від 01.05.2007 року «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах».

Твердження ОСОБА_1. про те, що вона не повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи спростовується матеріалами справи.

З матеріалів справи убачається, що адресою реєстрації ОСОБА_1 зазначено АДРЕСА_1, про що свідчать анкета-заява від 22.06.2011 року, заповнена при укладанні оспорюваного кредитного договору та підписана особисто ОСОБА_1, копія паспорту громадянина України серії ВС №545025, виданого 11.11.2000 року Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області з відміткою прописки за вищевказаною адресою з 18.11.2000 року, а також інформацією відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11.10.2017 року.

Судом на зазначену адресу відповідача неодноразово спрямовувались судові повістки рекомендованою поштою з повідомленням, які повертались до суду із позначкою «із закінченням терміну зберігання». На повернутих до суду конвертах працівником пошти зазначалось, що адресатові залишались повідомлення про необхідність отримати відправлення у відділенні пошти. Однак, ОСОБА_1 не виконала дій, спрямованих на отримання зазначених конвертів, у вязку з чим вони і повернулись у звязку із закінченням терміну зберігання.

Статтею 13 ЦК України встановлено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності з вимогами ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Твердження заявниці ОСОБА_1 щодо того, що за адресою її реєстрації мешкала її мати похилого віку, яка страждала на церебральний атеросклероз, з якою вона не спілкувалась та яка не повідомляла їй ані про судові повістки, ані про надходження оскаржуваного рішення, спростовуються копією довідки про причину смерті №4266 від 19.12.2016 року, згідно якої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 28.12.2016 року. При цьому цивільний позов до ОСОБА_1 надійшов до суду 22.09.2017 року, судові повістки направлялись на 03.10.2017 року, 30.10.2017 року та 22.11.2017 року, рішення судом прийнято 22.11.2016 року. Тобто приховувати інформацію щодо кореспонденції, яка надходила із суду на імя ОСОБА_1, ОСОБА_4 не могла бо на той час вже померла.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 мешкала на час розгляду справи за іншою адресою, а не за місцем реєстрації, суду не надано.

Щодо твердження заявниці про те, що оскаржуваним рішенням суду від 22.11.2017 року, з неї стягнуто необґрунтовану суму боргу, суд зазначає, що відповідно до наданих позивачем розрахунків боргу, зі ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором б/н від 22.06.2011 року у розмірі 81345,79 грн., яка складається зі заборгованості за кредитом 7581,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 70464,79 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3300,00 грн., яка за детальним розрахунком заборгованості є саме комісією. Нарахування вказаних сум підтверджено належними розрахунками та обґрунтовано законними вимогами позивача, як кредитора. Разом з тим ОСОБА_1 не надано іншого розрахунку, який би підтверджував необґрунтованість нарахованих їй сум.

Таким чином відповідачка не навела поважних причин неявки до суду, причин неотримання судових повісток та не надала доказів, які мають значення для справи та ухвалення рішення, протилежного заочному.

За таких обставин справи, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити заявникові, що відповідно до ч.4 ст.288 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Повний текст ухвали виготовлено 01.04.2019 року.

Суддя: ОСОБА_5