Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 757/10885/16-ц

провадження № 61-33081св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року у складі суддів: Шкоріної О. І., Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - приватне акціонерне товариство «МТС Україна»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (далі - ПрАТ «МТС Україна») про визнання недійсним наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, у якому просила: визнати недійсним та скасувати наказ ПрАТ «МТС Україна» № ЛС-1932 від 09 грудня 2015 року про попередження про скорочення посади та наступне вивільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці; визнати недійсним та скасувати наказ ПрАТ «МТС Україна» № ЛС-177 від 09 лютого 2016 року про припинення трудового договору з нею; поновити її на посаді експерта з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії у структурному підрозділі: група Київський магазин, Хрещатик, з 11 лютого 2016 року; стягнути з ПрАТ «МТС Україна» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 лютого 2016 року по дату ухвалення рішення, стягнути з ПрАТ «МТС Україна» моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 серпня 2011 року її прийнято на посаду адміністратора залу в ПрАТ «МТС Україна». 20 серпня 2012 року переведено на посаду старшого експерта з продажу та обслуговування абонентів. 03 серпня 2015 року переведено на посаду експерта з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії у структурному підрозділі: група Київський магазин, Хрещатик. Наказом ПрАТ «МТС Україна» №ОД/П-413.0 від 08 грудня 2015 року «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» ліквідовано структурний підрозділ: група Київський магазин, Хрещатик. 09 грудня 2015 року її попереджено про майбутнє вивільнення та запропоновані посади, місце розташування яких знаходиться за межами місцевості, в якій вона працює та проживає. Наказом ПрАТ «МТС Україна» № ЛС-177 від 09 лютого 2016 року її звільнено з роботи у зв?язку з скороченням. Разом з тим, наказ щодо попередження про звільнення № ЛС-1932 від 09 грудня 2015 року підписаний директором з управління персоналом ОСОБА_2 від імені генерального директора підприємства без належних повноважень. Наказ про припинення трудового договору з нею № ЛС-177 від 09 лютого 2016 року також підписаний директором з управління персоналом ОСОБА_2 від імені генерального директора підприємства без належних повноважень. При її звільненні не враховано також переважне право на залишення на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді експерта з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії структурного підрозділу: група Київський магазин, Хрещатик, ДЕПП з 11 лютого 2016 року. Стягнуто з ПрАТ «МТС України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 лютого 2016 року по 28 лютого 2017 року в розмірі 93 239 грн 10 коп. без утримання податків та інших обов'язкових платежів та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що одночасно із попередженням про вивільнення позивачу не було запропоновано іншої посади, відповідно до її спеціальності, кваліфікації та інших даних працівника. Відповідачем фактично скорочення штату та чисельності працівників не проведено, оскільки, ліквідувавши один структурний підрозділ, відповідач створив інший з тим же напрямком роботи в тому ж місці. Роботодавець не врахував переважне право позивача на залишення на роботі. Як свідчать надані матеріали з часу запланованого скорочення відповідачем прийнято на роботу значну кількість працівників, які не перебували раніше з ним в трудових відносинах. В даному випадку відповідач, вирішуючи питання про скорочення чисельності, не звернув увагу на те, що позивач має тривалий безперервний стаж роботи на даному товаристві, не запропонував їй роботу, яка була наявна у зв'язку з створенням нового структурного підрозділу, до штату якого були прийняті особи, які не перебували з відповідачем у трудових відносинах.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року рішення суду першої існтанції скасовано та ухвалено нове про відмову у позові.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що наказом ПрАТ «МТС Україна» №ОД/П-413.0 від 8 грудня 2015 року «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» з метою покращення бізнес-процесів та норм управління, збереження балансу «ресурси-результат» та оптимізації виробничих процесів, в межах Департаменту абонентського обслуговування в підпорядкуванні начальника Відділу продажу масового ринку ліквідовано структурний підрозділ: група Київський магазин, Хрещатик. 11 грудня 2015 року ОСОБА_1 під підпис ознайомлено з наказом № ЛС-1932 від 09 грудня 2015 року «Попередження про скорочення посади та наступне вивільнення», яким позивач попереджалася про майбутнє вивільнення із займаної посади за скороченням штату працівників з 11 лютого 2015 року. Пунктом 2 цього ж наказу позивачу запропоновано зайняти одну з перелічених вакансій, що існували на підприємстві і відповідали її спеціальності та кваліфікації. Позивач не погодилась з жодною із запропонованих вакансій, що підтверджується її підписом. 24 грудня 2015 року позивачу були запропоновані наявні на цю дату вакантні посади, від яких ОСОБА_1 відмовилась, що підтверджується її підписом. Крім того, позивач 08 лютого 2016 року відмовилась від запропонованих вакантних посад, які існували на підприємстві станом на 04 лютого 2016 року та відповідали її кваліфікації. Отже, зазначені обставини дають підстави вважати, що в ПрАТ «МТС Україна» відбулись зміни в організації виробництва та праці, був скорочений цілий структурний підрозділ - група Київський магазин, Хрещатик, звільнення ОСОБА_1 відбулося після закінчення двомісячного попереджувального строку, який визначений законодавцем обов?язковою умовою для такого звільнення, і відповідачем дотримано процедуру переведення працівника за її згодою на іншу роботу. У період з дня попередження позивача про майбутнє вивільнення і до дня звільнення ОСОБА_1 пропонувалися наявні на підприємстві вакансії, що відповідали її спеціальності та рівню кваліфікації, від переведення на які вона відмовилася. Сама по собі зміна кількісної чисельності штату Дирекції з продажу та абонентського обслуговування у період з 01 листопада 2015 року по 12 лютого 2016 року не дає підстав вважати, що відповідачем не виконані вимоги статті 49-2 КЗпП України, не запропоновані посади, що відповідали її спеціальності та рівню кваліфікації. Крім того, позивач не заперечувала, що вакансії їй були запропоновані, але оскільки вакантні посади їй були запропоновані в інших містах України, а не в місті Києві, вона від них відмовилась. На інші обставини в обґрунтування своєї відмови позивач не посилалась. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 мала переважне право на залишення на роботі, а також того, що позивач належить до категорії осіб, які користуються переважним правом на залишення на роботі, стороною позивача не надано.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що її невчасно повідомлено про скорочення штату після прийняття на роботу працівників до новоствореного структурного підрозділу підприємства, внаслідок чого вона була позбавлена можливості працевлаштуватися до нової структури. Фактино, зміни в організації праці на підприємстві не відбулися. Суд не звернув уваги на те, що наказ щодо попередження про звільнення № ЛС-1932 від 09 грудня 2015 року підписаний директором з управління персоналом ОСОБА_2 від імені генерального директора підприємства без належних повноважень. Наказ про припинення трудового договору з нею № ЛС-177 від 09 лютого 2016 року також підписаний директором з управління персоналом ОСОБА_2 від імені генерального директора підприємства без належних повноважень. При її звільненні не враховано також переважне право на залишення на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Крім того, із наявних в період вивільнення 33 вакансій їй запропоновано лише 25.

(2) Позиція відповідача

У запереченні на касаційну скаргу ПрАТ «МТС Україна» зазначає, що позивачу запропоновані усі вільні посади, які відповідали її кваліфікації. Вакансії агента з опитування, адміністратора залу, фахівця з організації документообігу не відповідали кваліфікації ОСОБА_1, а тому не пропонувалися їй. Крім того, заява про уточнення позову за своїм змістом є новим позовом та подана із пропуском строку позовної давності.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що 01 серпня 2011 року ОСОБА_1 прийнято на посаду адміністратора залу в ПрАТ «МТС Україна». 20 серпня 2012 року переведено на посаду старшого експерта з продажу та обслуговування абонентів. 03 серпня 2015 року переведено на посаду експерта з продажу та обслуговування абонентів 2 категорії у структурному підрозділі: група Київський магазин, Хрещатик.

Наказом ПрАТ «МТС Україна» №ОД/П-413.0 від 08 грудня 2015 року «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» ліквідовано структурний підрозділ: група Київський магазин, Хрещатик.

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 попереджено про майбутнє вивільнення та запропоновано вакантні посади.

Наказом ПрАТ «МТС Україна» № ЛС-177 від 09 лютого 2016 року позивача звільнено з посади експерта з продажу та обслуговування абонентів 2 у структурному підрозділі: група Київський магазин, Хрещатик, ДЕПП з 11 лютого 2016 року у зв?язку з скороченням.

Крім того, наказом ПрАТ «МТС Україна» №ОД/П-389.0 від 17 листопада 2015 року «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» створено структурний підрозділ: Магазин VODAFONE, Київ-Пасаж.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту третього статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Доводи касаційної скарги про те, що фактично не відбулося змін в організації виробництва і праві, є необґрунтованими. Факт змін в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників у відповідача, перевірений і встановлений судами попередніх інстанцій.

Безпідставними є також доводи касаційної скарги про неврахування переваженого права позивача на залишення на роботі.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Пункт 3 частини другої статті 42 КЗпП України визначає, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, формується з осіб, які займають аналогічну посаду.

Разом з тим, у спірних правовідносинах повністю скорочено структурний підрозділ, у якому працювала позвач, що унеможливлює визначення кола осіб, які мають переважне право на залишення на роботі.

Безпідставними є також доводи касаційної скарги щодо обов?язку роботодавця запропонувати працівнику, який вивільняється, іншу роботу на підприємстві.

За частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у звязку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, при скороченні чисельності або штату вказаною нормою встановлено обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Обов'язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

11 грудня 2015 року ОСОБА_1 під підпис ознайомлено з наказом № ЛС-1932 від 09 грудня 2015 року «Попередження про скорочення посади та наступне вивільнення», яким позивач попереджалася про майбутнє вивільнення із займаної посади за скороченням штату працівників з 11 лютого 2015 року. Пунктом 2 цього ж наказу позивачу запропоновано зайняти одну з перелічених вакансій, що існували на підприємстві і відповідали її спеціальності та кваліфікації. Позивач не погодилась з жодною із запропонованих вакансій, що підтверджується її підписом.

24 грудня 2015 року позивачу були запропоновані наявні на цю дату вакантні посади, від яких ОСОБА_1 відмовилась, що підтверджується її підписом. Крім того, позивач 08 лютого 2016 року відмовилась від запропонованих вакантних посад, які існували на підприємстві станом на 04 лютого 2016 року та відповідали її кваліфікації.

Встановивши, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, внаслідок чого було скорочено посаду, яку обіймала ОСОБА_1, позивача в установленому законом порядку за два місяці було попереджено про наступне вивільнення; у період з дня попередження позивача про майбутнє вивільнення і до дня звільнення ОСОБА_1 пропонувалися наявні на підприємстві вакансії, що відповідали її спеціальності та рівню кваліфікації, від переведення на які вона відмовилася, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Доводи ОСОБА_1 про те, що наказ про припинення трудового договору з нею № ЛС-177 від 09 лютого 2016 року підписаний директором з управління персоналом ОСОБА_2 від імені генерального директора підприємства ОСОБА_3 без належних повноважень, не становлять підставу скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки обставин неналежності особи, яка підписала наказ від 09 лютого 2016 року у справ не встановлено, а суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволення позову відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому це судове рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С. П. Штелик