Справа № 603/465/18
Провадження №2/603/15/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду від 01.06.2012 року та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісяця, починаючи стягувати аліменти в новому розмірі від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за час шлюбу у сторін народилась одна дитина - дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Монастириського районного суду від 30.05.2013 року, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 01.06.2012 року, вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2012 року до досягнення дитиною повноління.

На підставі того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховуючи те, що відповідач працює в Монастириській РДА, що надає йому можливість сплачувати аліменти, позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_4 в її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісяця, починаючи стягувати аліменти в новому розмірі від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутнсоті, а також відзив на позов, згідно якого відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця. У заяві зазначає, що на даний час ніде не працює, оскільки з квітня 2018 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації та отримує допомогу по догляду за інвалідом І групи, а також з жовтня 2018 року отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сімя, що складається з чотирьох осіб. Рухоме та нерухоме майно у нього відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 21 червня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований у Лядській сільській раді Монастириського району Тернопільської області.

За час шлюбу у сторін народилась одна дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Монастириського районного суду від 30.05.2013 року, шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 01.06.2012 року, вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2012 року до досягнення дитиною повноління.

Згідно довідки №1278/1007 від 03.07.2018 року виданої Коропецькою селищною радою Монастириського району, дитина ОСОБА_3, 12.02.2012 року проживає разом із ОСОБА_1 за адресою вул.Хмельницького, 23, с.Вербка Монастириського району, без реєстрації.

Позивач зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, крім того, відповідач працює в Монастириській РДА, що надає йому можливість сплачувати аліменти у розмірі 1300 грн щомісяця.

Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Із змісту статті 183 Сімейного кодексу України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, аліменти в розмірі однієї чверті на одну дитину та на двох дітей - однієї третини, можуть стягувати в порядку наказного провадження.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що відповідачем не представлено суду достатніх доказів про те, що він за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі передбаченому законом на даний час.

При цьому, суд враховує, що відповідач на даний час ніде не працює, оскільки з квітня 2018 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Монастириської районної державної адміністрації та отримує допомогу по догляду за інвалідом І групи, що підтверджується довідкою №1392 виданою Управлінням соціального захисту населення Монастириської РДА, а також з жовтня 2018 року отримує державну соціальну допомогу як малозабезпечена сімя, що складається з чотирьох осіб, що підтверджується довідкою №1392 виданою Управлінням соціального захисту населення Монастириської РДА .

Також, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не доведено підстав для зміни способу стягнення аліментів як безпідставні, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що збільшились потреби та витрати на дітей у звязку із збільшенням їх віку, відтак змінився матеріальний стан позивача та дітей, що є підставою для зміни способу стягненя аліментів, стягуваних з відповідача у частині від заробітку (доходу), на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісяця, оскільки даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на проживання та утримання дитини саме позивачем.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач не є особою похилого віку, є працездатним, стан здоров'я дитини та платника аліментів, приймаючи до уваги інтереси дітини та забезпечення її гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 з ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 1100 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.Тому суд не вбачає підстав допустити негайне виконання рішення, оскільки предметом позову є не стягнення аліментів, а зміна способу їх стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач звільнена.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 182-184,192 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (вул.Хмельницького, 23, с.Вербка Монастириського району Тернопільської області, паспорт громадянина України серії НЮ 253937) до ОСОБА_2 (с.Добромишль, Монастириський район, Тернопільська область) про зміну способу стягнення аліментів задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду від 01.06.2012 року (справа №1911-553/2012) та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с.Вербка Монастириського району Тернопільської області, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн. щомісяця, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (вул.Хмельницького, 23, с.Вербка Монастириського району Тернопільської області, паспорт громадянина України серії НЮ 253937).

Відповідач: ОСОБА_2 (с.Добромишль, Монастириський район, Тернопільська область).

Суддя ОСОБА_5