П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26" березня 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 237/5388/18

Номер провадження 22-ц/804/841/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Гаврилової Г.Л., Пономарьової О.М.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - виконавчий комітет Курахівської міської ради Мар*їнського району Донецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Мар*їнського районного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року головуючого судді Ліпчанського С.М. із складанням повного тексту судового рішення 13 листопада 2018 року по цивільній справі про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє Литвиненко Н. В. звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар*їнського району Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим,що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_4 .За життя ОСОБА_4 заповіт не складався. Позивач, як син померлої, провів поховання матері та після поховання був вимушений виїхати до Російської Федерації, оскільки працює у місті Когалим Тюменської області на риболовному траулері. Позивач звернувся до нотаріуса Мар*їнського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак у прийнятті заяви йому було відмовлено, у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Просив,враховуючи що вказаний строк пропущений з поважних причин, визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4

Заочним рішенням Мар*їнського районного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року,з урахуванням ухвали суду від 17 січня 2019 року про виправлення описки в прізвище позивача, позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2, як особа, яка не брала участі у справі, відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України,подала апеляційну скаргу,в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,просить скасувати рішення суду,направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд , та залучити її як третю особу,яка заявляє самостійні вимоги. В обґрунтування доводів скарги зазначає, що вона є рідною донькою спадкодавця та у встановлений законом строк подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини 30 квітня 2015 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 40283894. Однак, судом першої інстанції в повному обсязі не досліджено обставини справи, та не залучено її до участі у розгляді справи. 06 жовтня 2016 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та на теперішній час є власником спадкового майна. Судом не враховано, що ОСОБА_1,який є її рідним братом, пропущений строк для прийняття спадщини , оскільки з моменту смерті спадкодавця пройшло понад 4 роки. Зауважує, що ОСОБА_1 не надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини,оскільки не вважаються поважними причини,такі як юридична неграмотність та необізнаність спадкоємців про правила ст.ст.1268-1269 ЦК України,надмірна заклопотаність на ОСОБА_1 не надав суду доказів , що працював на риболовному траулері без відпусток та вихідних, що не міг зробити довіреність для представлення своїх інтересів, або рідному синові або іншій довіреній особі ,як це зробив тільки зараз. Вказує, що ОСОБА_1 разом із дружиною оформляли документи на постійне проживання у Російській Федерації,тому неодноразово приїздили до України, останній раз у листопаді 2017 року, тому позивачу нічого не заважало реалізувати своє право на спадщину або уповноважити довірену особу на вчинення відповідних дій .

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України ,відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з*явилася,належним чином була повідомлена про дату,час і місце розгляду справи (а.с.83). Надала заяву про можливість розгляду справи без її участі (а.с.106-107).

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його представники адвокат Литвиненко Н.В.,ОСОБА_5 не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату,час і місце розгляду справи (а.с. 84,86,87-88,96).Від представника ОСОБА_1 адвоката Литвиненко Н.В. електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю (а.с.104-105).

Представник відповідача виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар*їнського району Донецької області не з*явився,належним чином були повідомлені про дату,час і місце розгляду справи (а.с.85,86). Надали заяву про можливість розгляду справи без участі представника та вирішення справи згідно чинного законодавства України (а.с.93,97-98).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв*язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи ,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача,дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідно ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того,що заявник вказує, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки після поховання матері був вимушений виїхати до Російської Федерації, оскільки там працює у м. Когалим Тюменської області на риболовному траулері. Цей факт підтверджує відмітка в закордонному паспорті про перетинання державного кордону України,тому позовні вимоги обґрунтовані.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов в порушення вимог матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи,які є живими на час відкриття спадщини,а також особи,які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті,той з подружжя,який його пережив,та батьки .

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Суд першої інстанції визнав ,що зазначена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважна,а саме виїзд позивача після поховання матері за межі країни та дійшов до висновку ,що йому належить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини .

Апеляційним судом встановлено,що позивач перебував на території України на момент відкриття спадщини .

Тобто ,позивач своєчасно дізнався про смерть матері і відкриття спадщини. Факт роботи (та перебування ) позивача в Російській Федерації належно не підтверджений,довідка з місця праці не надана.

Інших доказів про наявність поважних причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт роботи за кордоном не свідчить про неможливість подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини на протязі тривалого часу, оскільки спадщина відкрилась 21 січня 2015 року, а позов подано 01 листопада 2018 року .

Як вбачається в досліджених матеріалів справи перетинання державного кордону України позивачем відбулося 29 січня 2015 року,інші відмітки відсутні (а.с.7).

Проте ,договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Литвиненко Н.В. укладений 03 вересня 2018 року (а.с.11-12). Нотаріально посвідчена довіреність, реєстровий номер 1727 підписана ОСОБА_1 15 вересня 2018 року,відповідно змісту якої позивач уповноважив ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_2, серед іншого вести справи по оформленню спадкових прав на будь-яке майно ,що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.23).

Заява ОСОБА_1 до нотаріуса України ,про прийняття спадщини за законом,що залишилася після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_4,яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 ,посвідчена нотаріусом нотаріального округу міста Когалим Ханти-Мансийського автономного округу -Югри Тюменської області 03 жовтня 2018 року ,реєстровий номер №86/71-н/86-2018-4-955 (а.с.13).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом,усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК , звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов*язані з об*єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Доказів того, що строк, визначений законом для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, немає.

Відтак, належить зробити висновок, що у позивача перешкод для подання заяви не було.

Під час апеляційного розгляду справи позивач та його представники цих обставин не спростували і не навели переконливих доказів,які б підтвердили висновки суду,що позивач не мав можливості протягом шести місяців з дня смерті матері звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду із даним позовом ,ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів того ,що з ІНФОРМАЦІЯ_4 по листопад 2018 року ,він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ,а також доказів того ,що його робота за межами України в указаний період були пов*язані з об*єктивними,непереборними,істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк,у зв*язку з чим позивач не виконав свій процесуальний обов*язок із доведення тих обставин,на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того ,встановлено що 30 квітня 2015 року Курахівською державною нотаріальною конторою відбулася реєстрація спадкової справи 57402996 ,у спадковому реєстрі нотаріуса 109/2015 за заявою доньки померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 ОСОБА_2 (а.с.35-36).

06 жовтня 2016 року ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ,а саме квартиру АДРЕСА_1,що складається з трьох житлових кімнат, житлової площі 41,8 кв.м.,загальної площі 60,1 кв.м. Вказана квартира належала померлій : ? частка на підставі свідоцтва про право власності на житло,виданого 29 липня 1994 року органом приватизації Курахівської ДРЕС (розпорядження № 777) та зареєстрованого Селідівським БТІ 20.08.1994 року за № 1439, ? частка -свідоцтва про право на спадщину,виданого 21 квітня 2010 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори по реєстру за № 431 та зареєстрованого Мар*їнським РДПКБ та ТІ 29.04.2010 року,реєстраційний номер 29920612 (а.с.37).

Апеляційний суд , з урахуванням встановленого, в межах доводів та вимог апеляційної скарги не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам законності й обґрунтованості.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин.

Оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував долучені до справи докази, неправильно застосував положення матеріального закону та норми процесуального права, а тому, ухвалив рішення, яке, в силу ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою, апеляційний суд враховує постанову Верховного Суду від 06 червня 2018 року справа № 592/9058/17-ц провадження № 61-200св18.

Доводи скаржника щодо направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства,а тому судом апеляційної інстанції відхиляються.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов*язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції, серед іншого, має бути зазначено про розподіл судових витрат,понесених у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 цієї статті).

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_2 квитанцією № 164710141 від 19 лютого 2019 року сплачено судовий збір у розмірі 1057,20 грн. Зазначена сума зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.49,65).

Враховуючи, що скаржником сплачений та підтверджений документально розмір сплаченого судового збору, з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені витрати в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково .

Заочне рішення Мар*їнського районного суду Донецької області від 13 листопада 2018 року - скасувати повністю та ухвалити нове рішення у відповідній частині .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар*їнського району Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с.Новий Світ, Старобешівського району Донецької області, ІПН НОМЕР_1 ,який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася в с.Новий Світ, Старобешівського району Донецької області , ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3,яка фактично проживає за адресою : АДРЕСА_4 у відшкодування витрат по сплаті судового збору, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1057 ( одна тисяча п'ятдесят сім ) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 29 березня 2019 року .

Судді: