Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2019 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Хода Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання

В С Т А Н О В И В:

Свої вимоги до суду позивач мотивувала тим, що вона досягла повноліття, навчається в інституті філології Київського національного університету ім.. Тераса Шевченка, потребує матеріальної допомоги. Відповідач є її батьком, працездатний, має працездатний вік, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів доходів щомісячно до закінчення навчання, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до закінчення дитиною навчання.

В судовому засіданні представник позивач адвокат Іванова В.О. позовні вимоги підтримала повністю із викладених у позовній заяві підстав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання подав відзив, у якому зазначив, що з позовом не погоджується частково, оскільки не може надавати допомогу у тому розмірі, який зазначає позивач. Просив позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1100,00 грн. щомісячно.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований i його слід задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Так, відповідач являється батьком позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Згідно довідки № 877 від 27.06.2018 року ОСОБА_1 є студентом Інституту філології Київського національного університету ім.. Тераса Шевченка до 30.06.2021 року.

Згідно ст. 199 ч. 1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських предметів, плати за навчання, тощо.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання молодшої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує те, що утримувати повнолітню дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання повнолітньої дитини на даний час несе мати. Приймаючи до уваги, що повнолітня дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатним, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Вимога позивача в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку задоволенню не підлягає, оскільки позивач з досягненням повноліття втратила статус дитини в розумінні ч.1 ст. 6 СК України.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому з урахуванням вищевикладеного та вимог Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 352,40 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України та ст.ст. 180, 182, 183, 184,199, 200 СК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_2, на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2018 року до закінчення ОСОБА_1 навчання в Інституті філології Київського національного університету ім.. Тераса Шевченка, тобто до 30.06.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 352,40 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя: