ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1578/16-ц Номер провадження 22-ц/814/8/19Головуючий у 1-й інстанції Дем"янченко С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Агроекологія»

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2018 року, постановлене суддею Демянченко С.М. (повний текст виготовлено 21 червня 2018 року),

у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договорів оренди землі,

в с т а н о в и в:

16.11.2016 ОСОБА_2 звернулася в суд з указаним позовом, в якому просила розірвати договори оренди землі, укладені між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Агроекологія» в особі директора ОСОБА_4, від 15.01.2008 та 16.01.2008, зареєстровані у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» відповідно 24.03.2010 за №36 та 23.05.2008 за №86.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що є спадкоємицею померлої 23 квітня 2016 року матері ОСОБА_3 та успадкувала належне їй майно, у тому числі, земельні ділянки: площею 4,62 га, кадастровий номер №:00:023:0005, і площею 4,59 га, кадастровий номер №:00:023:0004, що розташовані на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

За життя між ОСОБА_3 (орендодавцем) та ПП «Агроекологія» (орендарем) укладено договори оренди указаних земельних ділянки від 15.01.2008 та 16.01.2008, умовами яких визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставами для зміни умов договорів або їх розірвання.

Будучи новим власником земельних ділянок, вона, ОСОБА_2 має бажання самостійно визначати режим користування та розпорядження ними. ПП «Агроекологія» на її письмові та усні звернення не реагує, відмовляється повертати належні їй на праві приватної власності земельні ділянки, у звязку з чим просить розірвати вказані договори оренди в судовому порядку.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19.06.2018 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Договір оренди землі, укладений 15.01.2008 між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Агроекологія» в особі директора ОСОБА_4, площею 4,59 га, розташованої на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 24.03.2010 за №36 розірвано.

Договір оренди землі, укладений 16.01.2008 між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Агроекологія» в особі директора ОСОБА_4, площею 4,62 га, розташованої на території Ставківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, зареєстрований Зіньківським районним відділом Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 23.05.2008 за №86 розірвано.

Стягнуто із приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп. та 3000,00 грн. судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду вмотивовано тим, що ОСОБА_2 є спадкоємицею ОСОБА_3 та новим власником спірних земельних ділянок, що перебувають в оренді у ПП «Агроекологія». Позивач обґрунтовано скористалася своїм правом та ініціювала питання про одностороннє дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок на підставі пункту 40 їх умов. ПП «Агроекологія», порушуючи умови договорів, продовжує використовувати спірні земельні ділянки, що є підставою для розірвання договорів оренди землі.

Із рішенням районного суду не погодилося ПП «Агроекологія», в особі генерального директора ОСОБА_5, та 20.07.2018 і 24.07.2018 подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким в позові відмовити./т.3 а.с.1-6, т.4 а.с.123-128/

Вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення керувався припущеннями про неявку представника ПП «Агроекологія» в судове засідання без поважних причин, що свідчить про упередженість складу суду та грубі порушення прав ПП «Агроекологія».

Зазначає, що на день прийняття оскаржуваного рішення матеріали цивільної справи перебували у Апеляційному суді Полтавської області, що підтверджується працівниками районного суду та інформацією з ЄДР судових рішень (№ рішення 74856912), що вказує про порушення принципу безпосередності розгляду судом всіх матеріалів справи через обєктивну неможливість перевірити доказами заявлені вимоги у справі, яка передана до апеляційного суду. Перебування справи в суді апеляційної інстанції виключає провадження у справі, а висновки районного суду про неявку представника ПП «Агроекологія» є необєктивними, оскільки спричинені обставинами, які перебувають поза вольовим впливом відповідача.

Вважає, що районним судом без достатніх правових підстав відмовлено у розгляді зустрічного позову, поданого з дотриманням встановленого порядку та оплаченого судовим збором, що свідчить про порушення прав ПП «Агроекологія» на доступ до судового захисту.

Також зазначає, що районним судом неправильно визначено істотні обставини, оскільки ПП «Агроекологія» є законним землекористувачем земельних ділянок до 2032 року, належним чином виконує умови договорів та має право на захист своїх прав нарівні з їх власником відповідно до ст.27 Закону України «Про оренду землі» та позбавляє спадкодавця прав на розірвання договорів на підставі ст.651 ЦК України.

Доводить, що районний суд без врахування особливого правового режиму земельних ділянок та спеціального порядку правового регулювання у цій сфері, надав перевагу лише вимогам спадкоємця, без врахування рівності прав сумлінного землекористувача набутої земельної ділянки, чим позбавив його того, на що він розраховував під час укладення договорів.

Зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом порушено ст.ст.512, 513, 654 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України та ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки ОСОБА_2 не є стороною у спірних договорах, а тому не має матеріально-правових підстав для розірвання спірних договорів через відсутність факту порушення субєктивних прав позивача.

Спростовує висновку районного суду, як припущення, про дотримання позивачем порядку повідомлення орендодавця відповідно до ст.148-1 ЗК України, з підстав відсутності доказів обізнаності ПП «Агроекологія» про банківські реквізити для виконання грошових зобовязань перед позивачем, що призвело до прострочення виконання договірних зобовязань з вини кредитора.

Посилаючись на судову практику, викладену в ЄДР судових рішень (реєстраційні номери рішень 41311049, 41837700,42767092) вважає, що позивачем не доведені підстави для розірвання спірних договорів, що передбачено ст.ст.651, 652 ЦК України.

Вважає помилковими висновки районного суду в частині того, що позивач не отримувала відповіді від ПП «Агроекологія» на свої усні та письмові звернення, оскільки відповідач спрямовував на її адресу рекомендованим поштовим відправленням додаткову угоду про внесення змін до спірного договору, що відповідає вимогам ст.ст.641, 644, 651-654 ЦК України, ст.148-1 ЗК України, ст.31 Закону України «Про оренду землі».

ПП «Агроекологія» також вважає безпідставними і незаконними висновки суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вони суперечать вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.08.2018 відкрито апеляційне провадження у зазначеній справі, виконані вимоги ст. 361 ЦПК України та ухвалою від 03 вересня 2018 року справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року №297/2018 Апеляційний суд Полтавської області ліквідовано, утворено Полтавський апеляційний суд, який розпочав свою роботу 05 жовтня 2018 року.

Згідно ч.5 ст.31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Пунктом 4 розділу Ш Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації №474 від 20.08.2018 року «Про забезпечення виконання Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року» передбачено передачу справ до новостворених судів.

Згідно протоколу від 18 жовтня 2018 року автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Пилипчук Л.І., судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

21.03.2019 до суду надійшло клопотання представника Зіньківської районної державної адміністрації про розгляд справи за відсутності третьої особи.

За клопотанням ПП «Агроекологія» справу призначено до розгляду в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої доручено Київському апеляційному суду, однак у судове засідання для проведення відеоконференції та участі в судовому засіданні уповноважений представник приватного підприємства «Агроекологія» не зявився.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, які належно повідомлені про час та місце розгляду .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належало дві земельні ділянки, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Ставківською сільською радою народних депутатів Зіньківського району Полтавської області: площею 4,59 га - згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІV-ПЛ №039684, виданого Ставківської сільською радою народних депутатів Зіньківського району Полтавської області від 18.12.2001, площею 4,62 га - згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІV-ПЛ №030837, виданого Ставківською сільською радою народних депутатів Зіньківського району Полтавської області 05.05.2002./а.с.13, 21 т.1/

15.01.2008 між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Агроекологія» укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,59 га. Вказаний договір зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24.03.2010 за №36./а.с.10-16/

16.01.2008 між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Агроекологія» укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,62 га . Договір оренди зареєстрований у Зіньківському районному відділі Полтавської РФ ДП «Центру ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2008 за №86./т.1 а.с.17-20/

Пунктом 40 зазначених договорів оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

23 квітня 2016 року ОСОБА_3 померла і її дочка ОСОБА_2 стала спадкоємицею земельних ділянок площею 4,6200 га, кадастровий номер :00:023:0004 та площею 4,5909 га, кадастровий номер :00:023:0005, які розташовані за адресою: Полтавська область, Зіньківський район, Ставківська сільська рада, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 01.11.2016 по р.№№983,964 та інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно./т.1 а.с.6-9/

Після оформлення права власності на успадковані земельні ділянки ОСОБА_2 надіслала на адресу ПП «Агроекологія» листа, у якому повідомила орендаря про офіційне набуття права власності на земельні ділянки та з посиланням на п. 40 Договору оренди земельної ділянки просила останнього припинити їх використання та повернути власнику. /т.1 а.с.22/.

Відповідач ПП «Агроекологія» земельні ділянки позивачу не повернув, продовжує їх використовувати, тому позивач звернулася в суд з даним позовом.

Задовольняючі позовні вимоги і розірвавши договори оренди, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2, як новий власник орендованих відповідачем земельних ділянок, обґрунтовано скористалася своїм правом та ініціювала питання про одностороннє дострокове розірвання договорів на підставі пункту 40 цих договорів.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та хибного тлумачення норм матеріального права та умов договору на власну користь.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.ч.3,4 ст.31 Закону України «Про оренду землі»на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

При цьому перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі»).

Наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені ст.34. Закону України «Про оренду землі», згідно якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Аналіз ст.ст.525,651 ЦК України та ст.31 Закону України «Про оренду землі» свідчить про те, що законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами такого договору.

Відповідно до пункту 40 спірних договорів оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Указаний пункт спірних договорів є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Встановивши, що позивач виявила бажання розірвати укладені з відповідачем спірні договори оренди, оскільки вона є новим власником земельних ділянок та бажає їх використовувати на власний розсуд, та врахувавши, що вимога позивача про розірвання спірних договорів оренди землі відповідає чинному законодавству та умовам укладених сторонами договорів оренди землі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Місцевий суд вірно врахував, що сторонами у справі при укладенні спірних договорів було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, до якого включено, окрім типових умов, і особливі, у тому числі умови пункту 40, якими сторони встановили можливість зміни або розірвання договорів у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, реорганізації юридичної особи-орендаря.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного встановлення районним судом фактичних обставин, які мають істотне значення, посилаючись на законність землекористування ПП «Агроекологія» до 2032 року,- є неспроможними та апеляційним судом відхиляються, оскільки заявлений ОСОБА_2 позов грунтується на передбаченому умовами договору праві нового власника земельної ділянки на дострокове розірвання договору оренди. Чинне законодавство не містить заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку. Тим більше, що позивач не оспорювала законність землекористування відповідача до заяви нею вимоги про розірвання договорів.

З цих же підстав не заслуговують на увагу та апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції надав перевагу вимогам спадкоємця, без врахування прав сумлінного землекористувача, чим позбавив його того, на що він розраховував під час укладення договорів. Районний суд з дотриманням вимог ст.ст.263-264 ЦПК України щодо законності і обгрунтованості рішення правильно встановив обставини (факти) та застосував до спірних правовідносин відповідні норми права, які їх регулюють.

Учасники цивільного обороту мають право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати. При цьому відповідно до принципу свободи договору сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формують його конкретні умови, які є обовязковими для сторін. Натомість відповідач, уникаючи імперативності понять, передбачених ст.ст.627,629 ЦК України щодо свободи та обовязковості договору, намагався перевести спір в іншу площину, звертаючись в суд із зустрічними позовними вимогами щодо зміни умов договорів оренди, які були предметом позову ОСОБА_2

Колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обгрунтовано відмовив у прийнятті зустрічних позовів, оскільки вони не були взаємоповязані, з різним предметом позову та не оплачені судовим збором. Тим більше, що звернення відповідача із зустрічними позовними вимогами та послідуюча процесуальна поведінка відповідача при розгляді справи вказують на недобросовісне користування ним своїми процесуальними правами і виконання процесуальних обовязків, що межувало із зловживання ним своїми процесуальними правами, направленими на створення перешкод у розгляді справи по суті в розумні строки.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, що ПП «Агроекологія» на підставі ст.27 Закону України «Про оренду землі» має право на захист своїх прав нарівні з їх власником, зводяться до довільного тлумачення норми права, оскільки у матеріалах справи відсутні докази невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем, який реалізував своє право на припинення договірних відносин на підставі п.40 договору.

Заперечення відповідачем права позивача, яка не є стороною договору, на матеріально-правову вимогу, викладену в її позові, - не спроможні, оскільки не грунтуються на законі та договорі.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність висновків районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки воно постановлено на підставі повного зясування фактичних обставин, вірно встановлених правовідносин сторін та правильно застосованих нормах матеріального і процесуального права. Судові витрати у справі, в тому числі щодо витрат на правову допомогу, підтверджені належними доказами, поданими з дотриманням норм ЦПК України і додатковому обґрунтуванню не підлягають./т.1 а.с.23,24,25/

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Агроекологія» - залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28.03.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_7