Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі головуючого: судді Гончарука В.П.

за участі секретарів Краснової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним, суд, -

учасники справи:

позивач ОСОБА_2;

відповідач: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_4 3 вересня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 54960924, реєстровий номер 1639 та судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що є рідним сином та спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на 90-му році життя у місті Кривий Ріг. 17 жовтня 2007 році ОСОБА_4 перебуваючи у здоровому глузді та усвідомлюючи свої дії склала заповіт на ім'я позивача, в якому все їй належне майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 заповіла своєму сину. Даний заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43277737. Останні роки свого життя ОСОБА_4 потребувала постійного догляду та допомоги. Крім поважного віку вона страждала на хронічні захворювання серцево-судинної системи та особливо психічні розлади, перебувала на обліку у психоневрологічному диспансері та лікувалась у закладах відповідного профілю. Останній час її психічне здоров'я погіршилось, в результаті чого лікарі прийшли до висновку про необхідність її постійного перебування на лікуванні у Комунальному закладі «Гейнівська психоневрологічна лікарня Дніпропетровської міської ради», де і вона померла. Всі витрати на поховання взяв на себе позивач. Стверджує, що про смерть ОСОБА_4 не знав ні хто з рідних та ніяким чином не допомагав у похованні матері. 18 лютого 2016 року в межах встановленого законом шестимісячного терміну позивач звернувся до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в зв'язку з чим було заведено спадкову справу № 45/2016 та зареєстровано у спадковому реєстрі за № 58598099.

У нотаріуса позивач дізнався, що в період загострення хвороби, що зафіксовано у медичній документації, 03 вересня 2013 року від імені матері складено заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 54960924 на ім'я відповідача ОСОБА_2. Останній скористався нестабільністю психічного стану задля досягнення матеріальної вигоди.

Відповідно до медичної картки амбулаторного хворого № 147425, що відкрита 10.04.2013 року у Комунальному закладі «Гейнівська психоневрологічна лікарня Дніпропетровської міської ради» у квітня 2013 року ОСОБА_4 було вперше встановлено діагноз «виражений органічний розлад особистості складного ґенезу з психологічними порушеннями». Очевидно, що перебуваючи у такому стані спадкодавець не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та оцінювати наслідки під час складання оспорюваного заповіту.

12 липня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним - залишено без руху.

13 вересня 2016 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним.

02 березня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, призначено по справі посмертну судово - психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського міського центру судово - психіатричних експертиз.

17 квітня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним.

23 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, визнано заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Гончарука В.П. необґрунтованою .Передано справу для вирішення відводу у відповідності до вимог ч.3 ст. 40 та ч.1 ст. 33 ЦПК України. Провадження по справі зупинено на час розгляду заяви про відвід судді Гончарука В.П.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відвід судді Гончарука Віктора Петровича у цивільній справі № 755/10817/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.

05 листопада 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним.

17 грудня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, в здоволенні клопотання про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним - відмовлено.

17 грудня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Гончарука В.П. залишено без розгляду.

28 січня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Гончарука В.П. залишено без розгляду.

Позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових пояснень до позову, просили їх задовольнити. Крім того, вказував, що останні роки свого життя ОСОБА_4 потребувала постійного догляду та допомоги. Крім поважного віку вона страждала на хронічні захворювання серцево-судинної системи та особливо психічні розлади, перебувала на обліку у психоневрологічному диспансері та лікувалась у закладах відповідного профілю. У зв'язку з чим, перебуваючи у такому стані спадкодавець не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та оцінювати наслідки під час складання оспорюваного заповіту.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Додатково пояснив, що під час складання оспорюваного заповіту його бабуся ОСОБА_4 була цілком здоровою, усвідомлювала значення своїх дій та не перебувала на стаціонарному психіатричному лікуванні. Крім того, він зазначав, що в нього були хороші стосунки з останньою, вона допомагала йому в житті своїми порадами та підтримувала у всіх його починаннях.

Висновок посмертної судово - психіатричної експертизи не визнає, так як даний висновок грунтується на підставі підробленої медичної документації в зв"язку з чим висновок є неповним та не об"єктивним. З даного приводу порушено кримінальне провадження в рамках якого його ( відповідача ) визнано потерпілим.

На думку відповідача медичну документації підробив безпосередньо позивач по справі.

Представник третьої особи Третьої Криворізької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності та винести законне і справедливе рішення.

Представник третьої особи Криворізьке міське управління юстиції у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини поважності неявки до суду не повідомив.

Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з прохання слухати справу за її відсутності та винести законне і справедливе рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ст. 1236 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).

Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.

Ч.4 ст. 1236 ЦК України передбачено, що чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідним сином та спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на 90-му році життя у місті Кривий Ріг, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 54, Серія НОМЕР_3.

17 жовтня 2007 року ОСОБА_4 було складено заповіт на ім'я ОСОБА_1, в якому все їй належне майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 заповіла своєму сину, посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 43277737, реєстровий номер 1-4072.

Зазначений заповіт є чинним та у встановленому законом порядку не оспорений.

Крім того, 03 вересня 2013 року ОСОБА_4 було складено заповіт на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому їй належне майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 заповіла своєму онуку, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 54959969, реєстровий номер 1633.

Зазначений заповіт є також чинним та у встановленому законом порядку не оспорений.

03 вересня 2013 року ОСОБА_4 було складено заповіт на ім'я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в якому їй належне майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 заповіла своєму сину та онуку у рівних частках кожному, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 54960924, реєстровий номер 1639.

18.02.2016 року ОСОБА_1 подав заяву державному нотаріусу Шостої Київської державної нотаріальної контори Федунів О.М. про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4.

23.03.2016 року ОСОБА_2 подав заяву до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

В ході розгляду справи судом було допитано в якості свідка експерта ОСОБА_10, який входив до складу комісії по проведенню посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 та пояснив, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом на період посвідчення заповіту 03 вересня 2013 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними,ю що підтверджується досліджуваною медичною документацією комісією експертів під час проведення експертизи.

Судом для визначення відповідного стану померлої ОСОБА_4 було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 688 від 20.10.2017 року, ОСОБА_4 при житті, згідно медичної документації, з 10 квітня 2013 року страждала стійким хронічним психічним розладом - Органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (церебросклероз, гіпертонічна хвороба) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням.

ОСОБА_4 за своїм психічним станом під час підписання заповіту - 03 вересня 2013 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Крім того, у висновку зазначено, що на період підписання заповіту - 03 вересня 2013 року страждала стійким хронічним психічним розладом - Органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (церебросклероз, гіпертонічна хвороба) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Аналізуючи наведене, та як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний заповіт був складений ОСОБА_4 03 вересня 2013 року, тобто після, як зазначено у висновку експертизи, та медичних документах, які наявні в матеріалах справи, - виявлення та діагностування у ОСОБА_4 стійкого хронічного психічного розладу - Органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (церебросклероз, гіпертонічна хвороба) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням.

Твердження сторони відповідача про те, що висновок судових експертів не може бути прийняти судом як достатній доказ обґрунтованості позовних вимог, суд до уваги не приймає, оскільки судом встановлено, що при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи судовими експертами були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах їх компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що інших доказів, які б ставили під сумнів висновок експертизи, або спростовували його висновки та підтверджували здатність ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій станом на 03 вересня 2013 року, - стороною відповідача в ході розгляд справи суду не надано.

Суд вважає, що зазначений висновок посмертної судово-психіатричної експертизи є об'єктивним, достовірним та правдивим, і, як наслідок, - покладається судом в основу судового рішення стосовно вирішення спору про визнання заповіту недійсним.

Крім того, приймаючи до уваги п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, відповідно до якого зазначено, що згідно статей 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, - суд вважає, що в ході розгляду справи стороною позивача доведено факт порушення його прав, оскільки, позивач входить до кола спадкоємців та міг би успадкувати нерухомість, яка належала померлому, а оспорованим заповітом коло спадкоємців було змінено, а тому позивач є заінтересованою особою, права та законні інтереси якого порушено вчиненням відповідного правочину.

Аналізуючи всі зібрані у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що на час укладення оспорюваного правочину - 03 вересня 2013 року ОСОБА_4 страждала стійким хронічним психічним захворюванням, який істотно впливав (обмежував) на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними, та докази, які спростовують зазначені обставини, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним.

В порядку ст.ст. 139, 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом та 5629 гривень 50 копійок витрат за оплату вартості за проведення експертизи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 255, 368, 370, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1224, 1226, 1233, 1234, 1247, 1248, 1254, 1257 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК Укрїни, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, Криворізьке міське управління юстиції, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Наталія Михайлівна про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_4 3 вересня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. та зареєстрований в спадковому реєстрі № 54960924, реєстровий номер 1639.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,2 грн. витрат по оплаті судового збору та 5629,5 грн. витрат за оплату вартості за проведення експертизи, а всього 6180,5 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1;

Відповідач -ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1;

Треті особи :

Третя Криворізька державна нотаріальна контора, місце знаходження: Дніпропетровська обл., м.Кривій Ріг, вул. В.Гурова, буд.1;

Криворізьке міське управління юстиції, місце знаходження: Дніпропетровська обл., м.Кривій Ріг, вул. Льовочкінв, буд. 36 -а;

Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кулбіда Н. М. місце знаходження: АДРЕСА_3.

Суддя: