Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа №579/1952/15-ц

провадження №61-20809св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Сердюка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Семеній Л. І., Кононенко О. Ю., Шевченка В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», Моторне (транспортне) страхове бюро України,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»(далі - ПАТ «УСК «Гарант-Авто»), Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), в якому просила стягнути з:

ПАТ «УСК «Гарант-Авто» страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100 000 грн за лікування і 5 000 грн моральної шкоди;

ОСОБА_2 майнову і моральну шкоду, як різницю між страховою виплатою і розміром фактично завданої шкоди, у розмірі 88 666 грн.

2. Позов мотивовано тим, що 21 листопада 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті чого позивач отримала тілесні ушкодження, які за висновком експерта від 16 квітня 2014 року є тяжкими тілесними ушкодженнями.

3. Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29 травня 2015 року ОСОБА_2 визнано виним у скоєні злочину за частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до пункту «є» статті 1 Закону України «Про амністію

у 2014 році» ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання.

4. У зв`язку з отриманими травмами позивач проходила тривале лікування у різних лікувальних закладах, а також реабілітацію з 04 лютого 2014 року

до 15 квітня 2014 року.

5. Загальний розмір затрат, понесених позивачем на лікування за період

з 21 листопада 2013 року до 15 квітня 2014 року склав 121 666 грн.

6. Позивач зазначала, що оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», тому вона звернулася до вказаної страхової компанії із заявою про проведення страхової виплати. Страхова компанія надала Путивльському суду листа під час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_2 , в якому зазначила, що погоджена сума страхового відшкодування становить максимальний розмір відшкодування згідно встановлених лімітів у сумі 100 000 грн.

7. Непокритою страховою виплатою є витрати на лікування в

сумі 21 666 грн.

8. Крім того, позивач також указала, що в результаті перенесених травм вона стала інвалідом 1 групи, перенесла душевні страждання та переживання, тому вважає, що їй також завдано і моральну шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 24 травня 2016 року у складі судді Школи М. Г. позов задоволено частково.

10. Стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн та 5 000 грн моральної шкоди.

11. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 7 666 грн та 56 000 грн моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

12. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявлена позивачем сума витрат на лікування є обґрунтованою відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки доведена доказами, тому з урахуванням ліміту відповідальності страховик має відшкодувати позивачу 100 000 грн, а з урахуванням визначеного законом відсотку виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

13. На підставі статті 1194 ЦК Українисуд стягнув різницю між заявленою матеріальною шкодою та лімітом відповідальності страхової компанії з винного у дорожньо-транспортній пригоді в сумі 7666 грн з розрахунку сплачених відповідачем під час судового розгляду справи 28 000 грн, які суд розподілив порівну у рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди, тобто по 14 000 грн.

14. Також суд погодився з наявністю підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок винного у дорожньо-транспортній пригоді та визначив її у розмірі 70 000 грн, а з урахуванням добровільно сплачених ним коштів на її відшкодування стягнув 56 000 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

15. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині вирішених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

16. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінено, шляхом зменшення присудженої суми відшкодування моральної шкоди до 53 342,31 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

17. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що обґрунтованими та документально підтвердженими є витрати позивача на придбання медичних препаратів, витратних матеріалів у сумі 49 932,31 грн та на реабілітацію у сумі 61 410 грн. Розмір цих витрат відповідачем не спростований.

18. Оскільки зазначені витрати у сумі перевищують встановлений страховиком ліміт відповідальності на 11 342,31 грн, ця різниця підлягає відшкодуванню за рахунок страхової компанії.

19. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 добровільно відшкодував позивачу 28 000 грн, тому понесена останньою матеріальна шкода відшкодована відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції у цій частині та відмовив у задоволенні цих позовних вимог.

20. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду в частині стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, оскільки висновки у цій частині відповідають положенням статей 23, 1167 ЦК України, статей 23, 24, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

21. Разом з тим, суд апеляційної інстанції врахував добровільно сплачені

ОСОБА_2 під час розгляду справи кошти, частина з яких перекрила завдану позивачу матеріальну шкоду, та вважав, що решту сплаченої

суми 16 657,69 грн (28 000 - 11 342,31) слід віднести на рахунок завданої моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

22. У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у стягненні моральної шкоди, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

23. Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем у позовній заяві не визначено та не конкретизовано розмір моральної шкоди, який вона просить стягнути з ОСОБА_2 . Не надано доказів на підтвердження розміру моральної шкоди. Суд вийшов за межі позовних вимог та самостійно визначив суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача.

24. Доводи касаційної скарги свідчать про незгоду заявника з рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог до нього по стягнення моральної шкоди.

25. В іншій частині ухвалені у справі судові рішення не оскаржені, тому не перевіряються судом касаційної інстанції.

Доводи інших учасників справи

26. Інші учасники справи письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

27. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

28. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

30. У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

31. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

32. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

33. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

34. Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

35. 21 листопада 2013 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Renault Sandero, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України і допустив зіткнення з автомобілем КАМАЗ 5320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого пасажир автомобіля під керуванням ОСОБА_2 - ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

36. 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності загального захворювання на строк до 01 травня 2017 року, вона не здатна до систематичної праці, для відновлення працездатності позивач потребує стаціонарного і підтримуючого лікування.

37. Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 29 травня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. Відповідно до пункту «є» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання.

38. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з 05 квітня 2013 року до 04 квітня 2014 року згідно з полісом. Ліміт відповідальності на одного потерпілого встановлено у

розмірі 100 000 грн.

39. Страхове відшкодування з незалежних від ОСОБА_1 обставин їй не виплачене.

40. Відповідач ОСОБА_2 добровільно відшкодував позивачу 28 000 грн матеріальної та моральної шкоди.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

41. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

42. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуальногоправа і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

43. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

44. Предметом спору у справі, яка переглядається, є відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

45. Предметом касаційного перегляду є рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди.

46. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

47. Положеннями статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкоди відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

48. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

49. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

50. Визначаючи розмір спричиненої позивачу моральної шкоди, суд апеляційної інстанції врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали в результаті ДТП, зокрема, встановлення інвалідності, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, добровільне часткове відшкодування, а також інші конкретні обставини справи.

51. З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом, а також пов`язуються з необхідністю встановлення обставин, які, на думку заявника, встановлені судом неповно і неправильно.

52. Переоцінка доказів знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

53. При вирішенні даної справи апеляційний суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалене судове рішення відповідає критеріям законності і обґрунтованості.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

54. Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

55. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

56. Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

57. Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року в частині стягнення моральної шкоди до розгляду справи в касаційній інстанції, то виконання цього рішення, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1.Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення апеляційного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди залишити без змін.

3. Поновити виконання рішення апеляційного суду Сумської області

від 10 листопада 2016 року зупиненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик