Справа № 489/5751/18
Провадження № 22-ц/812/67/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 січня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання - Цуркан І.І.,

за участю позивача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2018 року, яке ухвалено у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Тихоновою Н.С., вступна та резолютивна частини проголошені о 08 год.37 хв., повний текст складено цього ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А

18 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що з 24 вересня 2004 року по грудень 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Син відвідує заняття з шахів, що потребує матеріальних витрат. Крім того, він страждає хронічним захворюванням - міомія (близорукість) високого ступеня обох очей, що потребує дорогого та тривалого стаціонарного лікування та періодичних профілактичних курсів лікування.

В даний час змінився її майновий стан - вона не працює. Аліменти у розмірі 300 грн., які стягуються за рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2012 року щомісячно, на теперішній час, на нормальне матеріальне забезпечення дитини не вистачає.

Зі слів відповідача їй відомого про його неофіційне працевлаштування за кордом та отримання щомісячного доходу у розмірі 10 000 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила збільшити розмір аліментів з 300 грн. до 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2018 року, з врахуванням ухвали суду про виправлення описки від 29 жовтня 2018 року, позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, встановлених рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2012 року з 300грн. до 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва по цивільній справі №2-2013/2011. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу та посилаючись на необґрунтованість та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду змінити в частині задоволених вимог та стягнути на її користь з відповідача аліменти у на утримання сина у розмірі 2500 грн.

У суді апеляційної інстанції позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення.

Відповідач у судове засідання не з'явився.

В силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто за його відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги та збільшуючи розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 300 грн. до 1200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, суд першої інстанції, дійшов висновку про обґрунтованість цих вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 24 вересня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2011 року розірвано (а.с.7).

За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнено аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, у твердій грошовій в сумі 300 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

За змістом положень ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Таким чином суд вважає, що встановлений розмір аліментів судом може бути переглянутий та збільшений або зменшений судом у випадку наявності для цього передбачених законом підстав. При цьому за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Така позиція суду кореспондується із правовими висновками Верховного Суду України, зроблених у постанові за наслідками розгляду справи № 6-143цс13.

Позивач ствердила, що неповнолітній син ОСОБА_5 перебуває виключно на її матеріальному утриманні. В той же час відповідач матеріальної допомоги, крім аліментів у розмірі 300 грн., на утримання сина не надає. В силу зростання та збільшенні потреб дитини щодо матеріального забезпечення, відсутність у неї роботи, позивач самостійно не в змозі забезпечити матеріальні потреби сина, а тому бажає змінити спосіб присудження аліментів та стягувати на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до вимог ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн.

Отже, із врахуванням положень ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину, станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції, не може бути меншим 972 грн. (1944*50%/100).

Однак, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2012 року раніше встановлено розмір аліментів у розмірі 300 грн. щомісяця. Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що розмір аліментів, визначений вищевказаним рішенням на утримання ОСОБА_5 не є достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного розвитку дитини, оскільки є меншим від мінімального розміру аліментів, гарантованого державою

А тому, враховуючи, що на даний час вік та потреби дитини змінилися, встановлений раніше розмір аліментів не відповідає мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину та не забезпечує гармонійного розвитку дитини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Суд першої інстанції з врахуванням стану здоров'я, матеріального становища дитини, його потреб, матеріального становища платника аліментів та виходячи з визначеного законодавством рівного обов'язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вірно визначився з розміром аліментів у твердій грошовій сумі 1200 грн., які відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дитини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому такий розмір аліментів є достатнім, та таким, що здатний забезпечити дитині належні умови для існування, повноцінного розвитку, та перевищує мінімальний платіж, який повинен здійснюватися на утримання дитини відповідного віку.

В той же час, позивачем в силу ст.ст.77-79 ЦПК України не доведено перед судом належними, допустимими та достатніми доказами факту достатності заробітку (доходу) відповідача, а відтак покращення матеріального стану ОСОБА_4, як платника аліментів для покладення на нього обов'язку сплати аліментів у розмірі, що перевищує гарантований розмір аліментів на одну дитину.

Наведенні в апеляційній скарзі аргументи щодо незаконності рішення суду першої інстанції правильність висновку суду не спростовують.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2018 року - без змін.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абз. 4 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді В.В. Коломієць

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 08 січня 2019 року.