САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1577/18
Провадження №2/726/18/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., за участю секретаря судового засідання Осипчук Ю.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22 травня 2018 року ОСОБА_8, керуючи транспортним засобом марки «Skoda» д.н.з. СЕ 5017 та він, керуючи транспортним засобом марки «Crysler Grand Voyager» д.н.з. RP 66538, рухалися по вул. Хотинській м.Чернівці в напрямку Калинівського ринку. Вищевказаний автомобіль «Skoda» здійснював рух зі сторони в сторону, періодично виїжджаючи на зустрічну смугу руху не подаючи будь-які світлові сигнали про зміну напрямку руху. Зупинившись на світлофорі на перехресті вулиць Хотинської та Енергетичної, він вийшов з автомобіля та зробив зауваження водію ОСОБА_8 з приводу його маневрів. Після цього, він повернувся до свого автомобіля, а ОСОБА_8 та відповідач - ОСОБА_9, який був пасажиром вищевказаного автомобіля «Skoda», вийшли зі свого авто та почали щось кричати в його адресу, після чого відповідач, підійшовши до водійських дверей, ударом кулака пошкодив ліве бокове дзеркало заднього виду. Вказує на те, що дану ситуацію може підтвердити свідок: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім цього посилається на те, що 23.05.2018 року ст. ДОП Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ст.лейтенантом поліції ОСОБА_11 було надано висновок по результатам розгляду звернень гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_1, де встановлено, що він та ОСОБА_8 рухаючись на вищевказаних автомобілях по вул.Хотинській у м.Чернівці не роз'їхалися на вулиці, в результаті чого зупинились та в ході суперечки почали штовхатися. Особа на імя Дмитро (ОСОБА_9), який був пасажиром у автомобілі «Skoda» д.н.з. СЕ 5017, пошкодив автомобіль «Crysler Grand Voyager» д.н.з. RP 66538.

Вказує на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень та було завдано матеріальних збитків на суму 6821 (шість тисяч вісімсот двадцять одна) гривня 35 копійок, що підтверджується проведеною незалежною оцінкою визначення вартості матеріального збитку .

Крім цього вказає на те, що крім матеріальних збитків йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті даного конфлікту, як безпосередньо під час вчинення даного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків він відносить нервовий стрес, який він пережив під час суперечки з відповідачем. До того ж, відмова відповідача на його пропозицію добровільно відшкодувати йому матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Йому потрібен був час для поїздок в органи ДАІ, витрати на правову допомогу, звернення до оцінювача для визначення вартості відновлювальних робіт. До негативних наслідків також відносить непередбачені витрати на паливо, яке потрібно було для поїздок по місту. Зважаючи на викладене, вважає, що моральна шкода повинна становити 1 000 (одну тисячу) гривень.

Просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь 1 000 (одну тисячу) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями.

Крім цього просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь 6821 (шість тисяч вісімсот двадцять одну) гривню 35 копійок в якості відшкодування матеріальних збитків.

Також просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь 2 000 (дві тисячі) гривень за проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків та стягнути з ОСОБА_7 на його користь витрати на правову допомогу, у зв»язку із зверненням позивача за правовою допомогою до адвокатів ОСОБА_2 та ОСОБА_12

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_3, позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просили задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 подав відзив на позов, та вказав, що 22.05 2018 року його брат ОСОБА_8, керуючи транспортним засобом марки «Skoda» д.н.з СЕ 5017 та ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки «Crysler Grand Voyager» д.н.з. RP 66538 рухалися у заторі по вул. Хотинській район зупинки «Спіртзаводу» м. Чернівці в напрямку Калинівського ринку, де передбачена одна смуга руху. При цьому водій автомобіля «Crysler Grand Voyager» ОСОБА_1Г незаконно здійснюючи рух обганяв правою стороною всі машини виїжджаючи правою стороною по бардюрам та газонам. Тільки одна його машина рухалася таким чином. Під'їхавши до його автомобіля «Skoda» д.н.з СЕ 5017 ОСОБА_1Г почав сигналити, щоб він дав йому дорогу, шляхом перетину суцільної лінію, виїхавши на зустрічну смугу. Чого він не зробив. Зазначає, що він рухався по своїй стороні, де була лиш одна смуга руху. Позивач зупинився, вийшов з машини, почав висловлюватись нецензурною лайкою, вони відповіли щоб він їхав в колоні машин «як усі нормальні люди», після чого він відійшов від автомобіля «Шкода» і почав бити ногами по задньому бампері. Він з братом вийшли з машини та запитали в ОСОБА_1, що він робить, він відразу підбіг до свого автомобіля «Crysler Grand Voyager» д.н.з. RP 66538, завів його і почав робити спроби наїзду на його із братом. Під час наїзду на нього, він встриг відстрибнути, проте його відштовхнуло від машини ударом дзеркала заднього виду, яке було пошкоджено. Він із братом ОСОБА_8 сіли в «Skoda» (ОСОБА_1 так і не вийшов із своєї машини) поїхали на Калинівський ринок. На парковці Калинівського ринку ОСОБА_1 підїхавши на своїй машині, підійшовши до автомобіля «Skoda» та умисно пошкодив ударом кулака дзеркало заднього виду, повідомив, що він адвокат і йому нічого не буде. Через декілька хвилин підїхали два екіпажі поліцейських, один - яких викликав ОСОБА_1 та ще один екіпаж яких викликав брат ОСОБА_8. Щодо моральної шкоди, то позивачем не надано жодного доказу підтверджуючого факту умисного завдання йому матеріальної та моральної шкоди. Таким чином позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказав, що він знайомий позивача ОСОБА_1Г.у травні він їхав в Епіцентр, на вул. Хотинській, район «Епіцентру» в лівій смузі руху був затор, а права смуга була вільною і ОСОБА_1 рухався по ній, всіх обганяючи. Він рухався на своєму автомобіля через 20 метрів за автомобілем позивача. Перед позивачем їхав автомобіль «Шкода» який постійно змінював свою траєкторію руху, тобто рухався від краю проїжджої частини до розділювальної лінії. Та цими діями навмисно не давав змоги його випередити. Тоді під час зупинки на світлофорі водій ОСОБА_1 підійшов до автомобіля марки «Шкода» по повідомив водію щоб він визначився по якій смузі він буде їхати, і що там є достатньо місця для проїзду двох автомобілів в одному напрямку. На що водій автомобіля «Шкода» виразився нецензурною лайкою. Потім водій та пасажир з автомобіля «Шкода» підійшли до автомобіля «Крайслер» почали себе агресивно поводити. Небажаючи продовжувати конфлікт ОСОБА_1 почав рух на своєму автомобілі, потім підбіг невідомий йому чоловік, вдарив дзеркало автомобіля та його пошкодив. Після цих дій позивач та відповідач поїхали в напрямку МТК «Калинівський ринок». Зазначає, що в нього є відеорегістратор, але запис цих подій не зберігся. Перебуваючи, також як і ОСОБА_1, на крайній правій смузі руху, на відстані 20 метрів від машини позивача, він чув всі розмови та був свідком вказаних подій.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказав, що він, як пасажир разом з відповідачем їхали в машині, був затор на вул. Хотинська, район «Епіцентру». Вони їхали по своїй єдиній смузі. Позивач їхав по правій частині дороги по бардюрам, сигналив, світив фарами та хотів всіх випередити. Таким чином він обганяв всі автомобілі. ОСОБА_8, який керував автомобілем не пропустив його, коли ОСОБА_1 вийшов з своєї машини та почав сваритися, водій ОСОБА_8 зробив йому зауваження щодо коректної поведінки на дорозі. Після цього водій рушив та всі почули удари по машині у задній частині. Водій ОСОБА_8та ОСОБА_7 вийшли з машини. Після цього ОСОБА_1, сівши в свій автомобіль, спробував наїхати своїм автомобілем на ОСОБА_7 В результаті цих дій ОСОБА_7 встиг відскочити від автомобіля, проте позивач зачепив зеркалом його плече, вдаривши. Вказав, що за автомобілем позивача, ніякого транспортного засобу, який би рухався по бардюрам та газонам більше не було, вважає свідчення свідка ОСОБА_10 неправдивими. Після цих дій вони поїхали та позивач почав їх переслідувати. Стверджує що позивач ОСОБА_1, під»їхавши за ними на парковку Калинівського ринку, умисно підійшов до автомобіля «Шкода» та зломав зеркало заднього виду на автомобілі ОСОБА_8.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 вказав, що 22.05.2018 року близько 08 год. 25 хв він керував автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Хотинській, район «Епіцентр». Побачив що позаду нього автомобіль «Крайслер» н.з. RP 66538, який в порушення всіх правид дорожнього руху, обганяв колону автомобілів з правого боку, та зупинився позаду нього. Так як він знаходився на своїй полосі руху в бік вул. Калинівської, та попереду був затор, ОСОБА_1 намагався його обігнати з правого так і з лівого боку, але вище вказані дії не здійснив. Стоявши в заторі до його автомобіля підійшов ОСОБА_1, який вийшов з автомобіля «Крайслер» н.з. RP 66538, почав із ним конфліктувати. Він йому пояснив, що є тільки одна полоса для руху і попереду затор, в результаті чого ОСОБА_1 декілька разів вдарив його автомобіль «Шкода» ногою в праву сторону заднього бамперу. Після чого він із своїм братом ОСОБА_7 вийшли з автомобіля та почали запитувати для чого він вдарив автомобіль. Після того як вдарив авто, ОСОБА_1 сів у свій автомобіль за кермо та почав погрожувати, що здійснить наїзд на нього та його брата ОСОБА_7, почав газувати та різко гальмувати під час цих дій ОСОБА_7 відстрибнув від автомобіля «Крайслер» та позивач зачепив його лівим боковим дзеркалом заднього виду автомобіля «Крайслер», яке в результаті цих дій пошкодилося. Після цього, коли всі машини рушили, вони сіли в автомобіль «Шкода» та поїхали в сторону МТК «Калинівський ринок», припаркувалися поблизу виїзду на «Добробут». До нього підійшов ОСОБА_1, почав знову конфліктувати, після чого навмисно вдарив кулаком по лівому дзеркалу заднього виду його автомобілю «Шкода», та зламав його. Він викливав поліцію, після цього і ОСОБА_1 також викликав поліцію. Вказав, що за автомобілем позивача, ніякого транспортного засобу, який би рухався по бардюрам та газонам більше не було, вважає пояснення свідка ОСОБА_10 неправдивими.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що він разом з відповідачем їхали в машині, був затор на вул. Хотинська, район «Епіцентру». Вони їхали по своїй єдиній смузі. Позивач їхав по правій частині дороги, по бардюрам та газонам, сигналив, світив фарами всім машинам, які стояли в заторі та хотів їх випередити. ОСОБА_8, який керував автомобілем не пропустив його, та почав з відповідачем сваритися. Після цього водій рушив та всі почули удари по машині позивача у задній частині бамперу Водій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вийшли з машини, почався в них конфлікт. Після цього ОСОБА_1 спробував наїхати своїм автомобілем на ОСОБА_7 який встих відскочити від автомобіля, його плече зачепило зеркало, яке пошкодилося. Вказав, що за автомобілем позивача, ніякого транспортного засобу, який би рухався по бардюрам та газонам більше не було.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Із матеріалів перевірки по результатам розгляду звернень гр. ОСОБА_8 ОСОБА_1 вбачається, що на службовий планшет поліції прийшло повідомлення про конфлікт за адресою пров 1-й Рокитянський. Прибувши на місце події було встановлено осіб, причетних до конфлікту, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_8 В ході спілкування з цими особами стало відомо, що водії рухаючись по вул. Хотинській не могли поділити смуги для руху та перешкоджали здійснювати маневр один одному. Зупинившись для вирішення суперечки по вул. Хотинській до водія автомобіля «Крайслер» підішли водій та пасажир автомобіля «Шкода». Під час суперечки між учасниками автомобілю «Крайслер» було пошкоджено дзеркало заднього виду зі сторони водія. Після чого учасники суперечки продовжили рух на стоянку МТК «Калинівського ринку» для вирішення суперечки. Прибувши на вказану стоянку між водіями винакла суперечка щодо пошкодженого дзеркала в ході якої ОСОБА_15 намагався припинити суперечку, а ОСОБА_1 у свою чергу ударом руки пошкодив дзеркало заднього виду зі сторони водія автомобілю «Шкода». Після цих дій суперечка закінчилася.

Судом встановлено, що відповідно до висновку про результати звернення від 23.05.2018 року ст. ДОП Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_11 було проведено перевірку, якою встановлено, що в даному випадку формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.194 КК України, однак відповідальність за даною статтею настає у випадку завдання шкоди у великих розмірах, однак дане звернення до шкоди у великих розмірах не відноситься та в силу своєї малозначності не становить суспільної небезпеки, тому враховуючи вищевикладене матеріали списано до справи Садгірського ВП ЧВП ГУНП.

Судом встановлено, що згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1457 від 26.06.2018 року автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень та було завдано матеріальних збитків на суму 6821 (шість тисяч вісімсот двадцять одна) гривня 35 копійок.

Згідно ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права.

Згідно з ч. 1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, позивач зазначив, що саме вчиненням активних дій, шляхом розбиття бокового дзеркала заднього виду відповідачем йому було завдано матеріальної шкоди, яка згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1457 від 26.06.2018 року автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень та було завдано матеріальних збитків на суму 6821,35 грн.

У даному випадку відсутня сукупність таких обставин, які є обов'язковими для покладення на особу відповідальності за завдану шкоду: протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв'язок безпосередньо між діями відповідача і шкодою, завданою позивачу. Таким чином, відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу в даному випадку, як за ст.1187 ЦК України, так і за статтею 1166 ЦК України.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Тобто, зазначеною нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. На володільця не може бути покладено обов'язок по відшкодуванню такої шкоди, лише якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що матеріальна шкода виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушеного належного йому майнового права.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди, у розмірі 6821,35 гривень та 2000 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Отже, підстав для стягнення з відповідача (як власника транспортного засобу) шкоди, заподіяної позивачу, в межах заявлених позовних вимог, не встановлено.

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Пунктом третім частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

П.18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з'ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди,

Разом з тим, в силу п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та обєму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Позивач посилався на те, що відповідачем йому були завдані певні моральні та фізичні страждання, що виразилися в душевних переживаннях, у результаті заподіяних дій, стосовно пошкодження автомобіля.

Між тим, суд не приймає до уваги такі твердження позивача як підставу позову, оскільки: відсутні будь-які докази того, що саме діями відповідача йому були спричинені душевні моральні та фізичні страждання.

Крім того, вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень не містять жодного обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди.

У звязку із вищевикладеним суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 23, 1166, 1177 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького Апеляційного суду через Садгірський районний суд м.Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_16