ЄУН № 337/5063/19
Провадження № 2-о/337/147/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Ширіної С.А.,

з участю секретаря Бикової С.Б.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою Орану опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, мотивують тим, що на обліку служби(управління) у справах дітей перебувають діти позбавлені батьківських прав - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , опікуном яких є їх рідна бабуся - ОСОБА_2 Матір малолітніх дітей - ОСОБА_5 рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2013 року позбавлена батьківських прав відносно цих дітей. Опікун малолітніх звернулася до відділу Орану опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявою , в якій просить захистити підопічних дітей від постійного психологічного тиску з боку матері - ОСОБА_5 , яка приходить до помешкання де проживає опікун разом з дітьми, стукає в двері , вимагає впустити її в квартиру , погрожує дітям та опікуну фізичною розправою, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Діти вимушені не виходити з квартири, пропускати навчання , оскільки бояться вийти з помешкання. Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району звернувся до суду з заявою в інтересах малолітніх дітей про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_5 на строк до 6 місяців із забороною перебувати в місці проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою : АДРЕСА_1 ; із забороною наближатися на відстань 1000 метрів до малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також до місця їх проживання ( АДРЕСА_1 ) та місця їх навчання ( АДРЕСА_2 ); з забороною в будь-яких спосіб спілкуватися з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі вести листування, телефонні переговори з малолітніми особисто і через третіх осіб.

Ухвалою суду від 20.11.2019р. за зазначеною заявою відкрито окреме провадження у цивільній справі і призначено відкрите судове засідання на 22.11.2019 р. за участю заявника та заінтересованих осіб.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав повністю, просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримала заяву та просила її задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заінтересованої особи - ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.21,24 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:

3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи;

8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи;

14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Згідно з ст.3 зазначеного Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на батьків (мати, батько) і дитину (дітей), рідних братів і сестер.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ст.26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, в т.ч. постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Згідно з ст.350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Відповідно до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Суд встановив, що на обліку служби(управління) у справах дітей перебувають діти позбавлені батьківських прав - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , , опікуном яких є їх рідна бабуся - ОСОБА_2

Матір малолітніх дітей - ОСОБА_5 рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2013 року позбавлена батьківських прав відносно цих дітей. Опікун малолітніх ОСОБА_2 зверталась до відділу Орану опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявою , в якій просила захистити підопічних дітей від постійного психологічного тиску з боку матері - ОСОБА_5 , яка приходить до помешкання де проживає опікун разом з дітьми, стукає в двері , вимагає впустити її в квартиру , погрожує дітям та опікуну фізичною розправою, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Діти вимушені не виходити з квартири, пропускати навчання , оскільки бояться вийти з помешкання.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Разом з тим, заінтересована особа ОСОБА_2 , яка є рідною бабусею малолітніх дітей зверталась до Служби (управління) у справах дітей з проханням допомогти їй у захисті дітей, які перебувають під її опікою.

В свою чергу Начальник відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей звертався до Хортицького ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вжиття заходів щодо ОСОБА_5 .

Згідно листа Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 13.06.2019 р. було розглянуто звернення начальника відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей та під час проведеної перевірки було встановлено, що дії ОСОБА_5 містять ознаки правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, кваліфіковані як вчинення насильства у сім`ї.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

При цьому, суд враховує, що за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів або інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.29 рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994р.)

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені норми чинного законодавства, суд знаходить законні підстави для видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_5 .

При цьому, суд виходить з того, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Підставою для видачі судом обмежувального припису є встановлення та доведення факту домашнього насильства (фізичного, сексуального, психологічного або економічного) кривдником відносно постраждалої особи, а також ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

В даному випадку заявник зазначає про вчинення ОСОБА_5 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 психологічного насильства, яке проявляється у вчиненні домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цих осіб, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обґрунтовуючи свою заяву, заявник посилається на те, що неадекватна поведінка ОСОБА_5 , створює небезпеку для дітей та їх опікуна , оскільки вони постійно перебувають під психологічним тиском та напруженням.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Згідно зі ст. 19 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, на держави учасниці покладено зобов`язання вживати всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів із метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

В свою чергу, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1, 350-2 ЦПК України, на які посилається як на підставу для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07.01.2018 року. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства щодо малолітніх дітей та іх опікуна , приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, строком на 6 місяців.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 229, 350-1 - 350-8, 354, 430 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

В И Р І Ш И В :

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса : АДРЕСА_4 ), яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав, та покласти на неї обов`язки, а саме:

заборонити перебувати в місці проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою : АДРЕСА_1 ;

заборонити наближатися на відстань 1000 метрів до малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також до місця їх проживання ( АДРЕСА_1 ) та місця їх навчання ( АДРЕСА_2 );

заборонити в будь-яких спосіб спілкуватися з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі вести листування, телефонні переговори з малолітніми особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 25.11. 2019 року.

Суддя: С.А. Ширіна

22.11.2019