Провадження № 22-ц/802/65/19 Категорія: 26 Доповідач: Русинчук М. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 січня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Терракота», про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою позивача публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Терракота» (далі - ТзОВ «Терракота»), про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум», третя особа - ТзОВ «Терракота», про визнання іпотеки припиненою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Форум» та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 01 березня 2017 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2016 року залишено без змін. При цьому рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову до апеляційного суду не оскаржувалося, а тому не було предметом його перегляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 липня 2018 року касаційну скаргу ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 01 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 листопада 2018 року визначено склад колегії суддів для розгляду даної цивільної справи: головуючий-суддя Шевчук Л.Я., судді Грушицький А.І., Данилюк В.А.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 03 грудня 2018 року дану справу призначено до апеляційного розгляду на 27 грудня 2018 року.

27 грудня 2018 року судді Шевчук Л.Я., Данилюк В.А. подали заяви про самовідвід в даній справі. Крім того, відповідачка ОСОБА_1 15 грудня 2018 року поштою подала до апеляційного суду заяву про відвід суддів Шевчук Л.Я., Данилюк В.А., Грушицького А.І.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року задоволено самовідвід суддів Шевчук Л.Я., Данилюк В.А. Питання про відвід судді Грушицького А.І. передано на вирішення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу. Провадження у справі зупинено.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_2 у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Грушицького А.І. в даній справі відмовлено.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2018 року визначено склад колегії суддів для розгляду даної цивільної справи: головуючий-суддя Русинчук М.М., судді Грушицький А.І., Федонюк С.Ю.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 03 січня 2019 року відновлено провадження у даній справі та призначено її до апеляційного розгляду.

02 січня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 подала до Волинського апеляційного суду заяву про забезпечення позову в даній справі та у своїх вимогах просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам та субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на належні їй на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 231,5 кв. м, житловою площею 161,3 кв. м, що знаходиться за адресою: проспект перемоги, 3д, м. Луцьк, Волинська область, та земельну ділянку площею 0,026 га, на якій розташований вказаний житловий будинок.

Необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову відповідачка обґрунтовувала посилаючись на постанову ОСОБА_3 Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, якою встановлено, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Вказувала, що в разі задоволення цієї заяви вона отримає захист від передчасного посягання ОСОБА_4 перереєструвати на себе в позасудовому порядку до вирішення даної справи належні їй на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку, на якій цей будинок розташований.

У відповідності до частини першої статті 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вжиття судом такого виду забезпечення позову, як заборона реєстратору вчиняти зазначені дії, у розглядуваному випадку не сприятиме охороні матеріально-правових інтересів позивача та не забезпечить останньому реального та ефективного виконання судового рішення, яке може бути ухвалене на його користь, а навпаки, істотно ускладнить виконання рішення суду та суперечитиме інтересам позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення заяви відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні, оскільки вжиття заходів забезпечення позову не відповідатиме інтересам позивача, який звернувся до суду із даним позовом.

Керуючись статтями 149-150, 153, частиною 2 статті 381 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді