ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/972/19 Головуючий в 1 інстанції Ширінська О.Х.
Номер провадження 22-ц/819/1361/19 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Пісоцька Т.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Коваленко Вікторії Вікторівни, яка діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 червня 2019 року у складі судді Ширінської О.Х. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів та від сплати заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

20 березня 2019р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів та від сплати заборгованості по аліментах.

В обґрунтуваннях заявлених вимог позивач послався на те, що сторони перебували у шлюбі з 01.10.1999р. до його розірвання на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.07.2018р. Від шлюбу мають трьох дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після припинення сімейних відносин неповнолітня ОСОБА_6 проживає із відповідачем, а старші діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом із позивачем .

Просив звільнити його від сплати аліментів, стягнутих на користь відповідача на утимання трьох неповнолітніх дітей.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 червня 2019 року позовні вимоги задоволено. Постановлено: звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах, яка утворилась із 11.07.2018р.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що після припинення шлюбу двоє неповнолітніх дітей постійно проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідач участі у їх утриманні не приймає, а тому відсутні підстави для стягнення із позивача аліментів на утимання дійтей, які проживають разом із ним. Суд врахував, що утримання двох дорослих дітей потребує для позивача більших витрат , ніж ті витрати, що має здійснювати відповідач на утримання однієї неповнолітньої дитини, що проживає разом із нею.

Керуючись принципом розумності, справедливості та співмірності суд визнав за доцільне звільнити позивача від сплати алементів на утримання трьох дітей та задовольнити позовні вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах, яка обраховується з 11.07.2018р.

В апеляційній скарзі адвокат Коваленко В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права ста невідповідність висновку суду встановленим обставинам, які мають істотне значення для вирішення спору. Суд не врахував, що неповнолітня дочка ОСОБА_6 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , що зобов`язує батька дитини сплачувати аліменти на її утримання у розмірі, визначеному законодавством та необхідним для забезпечення розвитку дитини. Визначених законом обставин, які згідно ч.4 ст. 273 СК України можуть бути підставою для звільнення платника аліментів від їх сплати встановлено не було. Просила рішення суду в частині звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У решті рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 1.10.1999 року, який розірваний на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.07. 2018р., яке набуло чинності 11.08.2018р. ( а.с.6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.05.2018р. встановлено, що неповнолітні діти постійно проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Та перебувають на її утриманні.

Цим же рішенням із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно,починаючи із 10.04.2018р.

Станом на 01.06.2019р. органом примусового виконання судових рішень встановлена заборгованість ОСОБА_2 по виплаті аліментів у розмірі 24541,10 грн. ( а.с.34).

Згідно довідки Збур`ївської сільської ради № 242 від 28.02.2019р. неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з липня 2018р. проживають із батьком ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 та перебувають на його утриманні. ( а.с.8).

ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_10 проживає у с. Нова Збур`ївка. (а.с.33).

Вказані фактичні обставини визнані сторонами.

Рішення суду в частині звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та звільнення від сплати заборгованості по оплаті аліментів не оскаржується, а тому рішення суду першої інстанції про задоволення цієї частини позовних вимог апеляційним судом не переглядається.

Предметом апеляційного перегляду є рішення у частині звільнення позивача від сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_13 , 2014р.н, яка перебуває на уриманні ОСОБА_1 ..

Як убачається із змісту заявлених вимог та заперечень відповідача в судовому засіданні підставою для звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів є та обставина, що з липня 2018р. неповнолітні дочки : ОСОБА_14 , 2001 р.н., та ОСОБА_15 , 2003р.н., за своїм вибором постійного місця проживання після розірвання шлюбу між батьками постійно проживають разом із батьком та перебувають на його утриманні.

Саме ця обставина визнана судом істотною та такою, що у відповідності до ч.2 ст. 197 СК України є достатньою підствою для звільнення позивача від виплати стягнутих на користь відповідача аліментів на утримання саме цих неповнолітніх дітей до часу досягнення ними повноліття.

Разом із тим, суд першої інстанції вважав доцільним звільнити платника аліментів від їх виплати на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_16 , 2014р.н., лише із тих міркувань, що утримання двох дорослих дітей потребує більших витрат ніж найменша дитина, що проживає разом із матір`ю, тоді як остання має об`єктивну можливість працювати і самостійно, без допомоги батька, утримувати дочку, яка проживає із нею.

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК).

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд першої інстанції наведених норм матеріального права не врахував, не надав належної оцінки тим обставинам, що гарантоване державою право малолітньої дитини, ОСОБА_13 , 2014р.н., на забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на обох батьків у межах їх здібностей і фінансових можливостей.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.05.2018р. визначений обов`язок ОСОБА_2 по утриманню трьох неповнотітніх дітей із встановленням розміру аліментів на кожну дитину, у тому числі і на утримання малолітньої ОСОБА_16 , а тому ці факти в силу ст. 82 ЦПК України доведенню у справі, яка розглядається не підлягають.

За викладених обставин та з врахуванням наведених вимог законодавства, слід дійти висновку, що зміна старшими дітьми місця постійного проживання із липня 2018р. та витрати ОСОБА_2 на їх утримання не звільняє його від обов`язку утримувати ту дитину, яка не проживає разом із ним.

Крім того, судом встановлено, що із дотягненням 12.08.2019р. повноліття ОСОБА_17 , стягнення із позивача аліментів на її утимання за судовим рішенням припиняється.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи, що рівність прав та обов`язків батьків на утримання неповнолітніх дітей, забезпечена у даній справі рішенням суду про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь відповідача в частині аліментів, які сплачуються на утримання двох дітей, яких вона не утримує, однак не може бути підставою для звільнення позивача від утримання ОСОБА_13 ,2014р.н., та виплату аліментів за рішенням суду на користь відповідача.

Оскільки висновки суду у вказаній частині не обґрунтовані належними доказами та суперечать вимогам ч.2 ст. 197 СУ України, рішення суду щодо задоволення цих позовних вимог підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.197 СК України, ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_18 , яка діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 27 червня 2019 року в частині звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

В решті рішення суду не оскаржене та в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного тексту постанови 29.08.2019 рік.

Головуючий ____________________ Н.В.Орловська

Судді: ____________________ О.В. Кутурланова

___________________ В.В.Майданік