Справа № 464/3671/18
пр.№ 2/464/510/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі судді Тімченко О.В.,

секретар судового засідання Бондар Н.С.,

справа № 464/3671/18

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа ОСОБА_4

третя особа ОСОБА_5

вимоги: вселення та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні квартирою

представники учасників справи:

представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_6

Обставини справи

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про вселення його у квартиру № 103 на вул.Антоненка-Давидовича, 9 в м.Львові та зобовязати їх не чинити йому перешкод у користуванні такою квартирою. Покликається на те, що він та відповідачі є співвласниками спірної квартири та останні чинять йому перешкоди у користуванні його ж власністю.

Ухвалою судді від 16 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалами, постановленими без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що мають у спірній квартирі зареєстроване місце проживання.

Ухвалою суду від 5 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, в подальшому в засідання не зявився та скористався правом, ч.3 ст.211 ЦПК України, подали суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідачі, як це передбачено ст.178 ЦПК України, подали відзив на позов та просять в такому відмовити за безпідставністю вимог. Обґрунтовують тим, що позивачем не визначена корисна та житлова площа, якою він буде користуватись, яким способом буде відбуватись таке користування, а також письмовий договір щодо володіння квартирою не укладався, до позову в такій не проживав. Вказують, що позивач не приймає жодної участі в оплаті за утримання будинку, прибудинкової території, обігріву приміщень у зимовий період.

У судовому засіданні відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6 проти позову згідно з відзивом заперечили.

Третьою особою ОСОБА_5 подано заяву, в якій просить у позові відмовити, покликаючись на відсутність правових підстав для вселення, в якій раніше не проживав, невизначеність конкретної площі для його проживання, неутримання квартири та проживання в ній ще трьох сімей.

У судове засідання третя особа ОСОБА_5, будучи належим чином повідомленою, не зявилася, що не перешкоджає розгляду справи згідно з вимогами ст.223 ЦПК України.

Третю особу ОСОБА_4 повідомлено про розгляд справи в порядку ч.7 ст.130 ЦПК України через адміністрацію місць позбавлення волі, однак від такого жодних пояснень не надійшло.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири № 103 на вул.Антоненка-Давидовича, 9 в м.Львові. Позивачу належить 1/3 ідеальної частки вказаної квартири.

Зазначене підтверджується свідоцтвом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 7 листопада 2014 року, свідоцтвом про право власності на квартиру № С-02330 від 20 травня 2004 року.

У спірній квартирі також зареєстровані треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 з неповнолітньою донькою ОСОБА_7, що підтверджується довідкою з місця проживання ЛКП «Старий Сихів» від 17 листопада 2018 року № 1783.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.2 згаданої статті).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Як зазначено у ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Оскільки позивач є власником 1/3 частини квартири № 103 на вул.Антоненка-Давидовича, 9 в м.Львові та його право власності не оспорено в установленому законом порядку, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.383 ЦК України має право використовувати помешкання для власного проживання. Таке право позивача у порядку ч.4 ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним, і він не може бути протиправно його позбавлений або обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Процесуальна позиція в суді відповідачів, які категорично заперечують право позивача на проживання в квартирі, узгоджується з твердженнями позивача щодо наявності перешкод в користуванні квартирою з боку відповідачів.

Отже позивач, як співвласник квартири, за наявності перешкод у здійсненні ним права власності, на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення таких перешкод. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою.

Доводи відповідачів та третьої особи щодо невизначення позивачем порядку користування квартирою, наявність іншого місця проживання та неможливості проживання разом з ними є безпідставним, оскільки у відповідності до ст.33 Конституції України позивач має право на вільний вибір місця проживання та має право використовувати спірне житлове приміщення для власного проживання (ч.1 ст.383 ЦК України). Вселення співвласника у квартиру не потребує згоди інших власників.

Порядок користування жилим приміщенням та неутримання власником квартири не входять до предмета доказування у даній справі, не впливають на дані правовідносини і можуть бути вирішені в іншому провадженні за відповідними заявленими вимогами сторін.

З урахуванням наведеного позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіляючи судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення 704,80 грн. судового збору, а саме по 352,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов задоволити.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру № 103 на вул.Антоненка-Давидовича, 9 у м.Львові, та зобовязати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою № 103 на вул.Антоненка-Давидовича, 9 у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352,40 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 352,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Повне судове рішення складено 29 березня 2019 року.

Суддя О.В.Тімченко