Провадження № 2/359/2215/2019
Справа № 359/5949/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Галатенко Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «ПРОГРЕС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання дійсним іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно -

В С Т А Н О В И В :

02.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив суд:

- визнати дійсним Іпотечний договір від 16 квітня 2019 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес»;

- звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за Договором позики грошових коштів від 07квітня 2016 р. в розмірі 25 000 000, 00 гривень на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 16 квітня 2019 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес» на нерухоме майно, а саме: комплекс нежитлових приміщень до якого входить адміністративний корпус «А-3» загальною площею 1352,2 кв.м.; будівля лабораторії та відділу реалізації «Б-1» загальною площею 249,9 кв.м.; формувальний цех, бетонозмішувальний «В-3», «Г-5» загальною площею 3343,6 кв.м.; арматурний цех «Д-1» загальною площею 2874,7кв.м.; склад цементу «Е-3» загальною площею 95,9кв.м.; склад цементу, літ К-1 загальною площею 232,1 кв.м.; гараж «Л-1» загальною площею 465,9кв.м.; склад ППМ «О-1» загальною площею 15,5 кв.м.; цех «П-1» загальною площею 464,6 кв.м., склад «Р-1» загальною площею 532,1 кв.м.; водонапірна башта «С-1» загальною площею 30,6 кв.м., столярний цех «Т-1» загальною площею 308,8 кв.м.; вагова «У-1» загальною площею 9,8кв.м.; прохідна «Ф-1» загальною площею 6,7 кв.м; КНС «Х-1» загальною площею 59,7 кв.м; електроцех, «Ж-2» загальною площею 195,7 кв.м; цех хімдомішок, «З-1» загальною площею 46,6 кв.м.; пресова «М-1» загальною площею 26,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: комплекс нежитлових приміщень до якого входить адміністративний корпус «А-3» загальною площею 1352,2 кв.м.; будівля лабораторії та відділу реалізації «Б-1» загальною площею 249,9 кв.м.; формувальний цех, бетонозмішувальний «В-3», «Г-5» загальною площею 3343,6 кв.м.; арматурний цех «Д-1» загальною площею 2874,7кв.м.; склад цементу «Е-3» загальною площею 95,9кв.м.; склад цементу, літ К-1 загальною площею 232,1 кв.м.; гараж «Л-1» загальною площею 465,9кв.м.; склад ППМ «О-1» загальною площею 15,5 кв.м.; цех «П-1» загальною площею 464,6 кв.м., склад «Р-1» загальною площею 532,1 кв.м.; водонапірна башта «С-1» загальною площею 30,6 кв.м., столярний цех «Т-1» загальною площею 308,8 кв.м.; вагова «У-1» загальною площею 9,8кв.м.; прохідна «Ф-1» загальною площею 6,7 кв.м; КНС «Х-1» загальною площею 59,7 кв.м; електроцех, «Ж-2» загальною площею 195,7 кв.м; цех хімдомішок, «З-1» загальною площею 46,6 кв.м.; пресова «М-1» загальною площею 26,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.2-8).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 07.04.2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів, яким передано останньому у власність кошти в сумі 25000000,грн., які позичальник зобов`язався повернути на першу пред`явлену письмову вимогу, про що надано боргову розписку. Зазначає, що 12.03.2019 року звернувся до позичальника з письмовою вимогою про повернення грошових коштів у найкоротший термін, але не пізніше 30 днів з дня отримання такої. Позичальником вимога була отримана 13 квітня 2019 року. Вказує, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, між позивачем та відповідачем було укладено Іпотечний договір в простій письмовій формі, з подальшим зобов`язанням його нотаріального посвідчення. Згідно Іпотечного договору в забезпечення виконання зобов`язання за Договором позики позивачу передано в іпотеку майно: комплекс нежитлових приміщень до якого входить адміністративний корпус « А-3» загальною площею 1352,2 кв.м.;будівля лабораторії та відділу реалізації «Б-1» загальною площею 249,9 кв.м.; формувальний цех, бетонозмішувальний «В-3», «Г-5» загальною площею 3343,6 кв.м.; арматурний цех « Д-1» загальною площею 2874,7кв.м.; склад цементу «Е-3» загальною площею 95,9кв.м.; склад цементу,літ К-1 загальною площею 232,1 кв.м.; гараж «Л-1» загальною площею 465,9кв.м.; склад ППМ «О-1» загальною площею 15,5 кв.м.; цех «П-1» загальною площею 464,6 кв.м., склад «Р-1» загальною площею 532,1 кв.м.; водонапірна башта «С-1» загальною площею 30,6 кв.м., столярний цех « Т-1» загальною площею 308,8 кв.м.; вагова «У-1» загальною площею 9,8кв.м.; прохідна «Ф-1» загальною площею 6,7 кв.м; КНС «Х-1» загальною площею 59,7 кв.м; електроцех, «Ж-2» загальною площею 195,7 кв.м; цех хімдомішок, «З-1» загальною площею 46,6 кв.м.; пресова «М-1» загальною площею 26,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05. Також вказує, що Іпотечним договором строк повернення грошових коштів було визначено до 15 травня 2019 року включно. Проте, кошти у визначений термін повернуто не було. Тому, позивач 20.05.2019 р. звернувся до відповідача з письмовою вимогою про усунення порушень своїх зобов`язань за Договором позики та попередженням про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у разі непогашення боргу. Однак, відповідачем вказана вимога не виконана. Крім того, зазначив, що при укладенні даного Іпотечного договору було домовлено що він має бути нотаріально посвідчений, з приводу чого позивач неодноразово направляв вимоги відповідачу, проте останній від свого обов`язку щодо нотаріального посвідчення ухиляється, через відсутність усіх необхідних для нотаріального посвідчення договору документів. З цих підстав, вимушений звернутися до суду.

Ухвалою судді від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.23).

Ухвалою суду від 19.09.2019 року (а.с.33), яка відображена у протоколі судового засідання, залучено до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 19.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.107).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на викладене в позовній заяві. Пояснив, що звернувся до суду по рекомендації своїх юристів.

Представник відповідача ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес» Шевцов С.О. у судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Галатенко Є.Є. також не заперечував щодо задоволення позовних вимог, при цьому зазначив, що його клієнт бізнесмен, дійсно, взяв у борг кошти в позивача, які до цього часу не повернув. Він вважає, що, що позивач обрав дієвий та ефективний спосіб свого порушеного права, та, зважаючи на позицію відповідача, є всі підстави для задоволення позову..

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.3,4 ст.12, ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Така заява про визнання позовних вимог б/д, підписана від імені директора ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес» надійшла до суду 03.09.2019 року (а.с.28).

Водночас, відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У зв`язку з цим при підготовчому судовому засіданні судом було ухвалено про необхідність встановлення фактичних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів.

В ході судового розгляду встановлено, що 07 квітня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_3 у простій письмовій формі було укладено Договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого останній отримав у власність грошові кошти у сумі 25000000, 00грн., за умови повернення суми позики на першу пред`явлену письмову вимогу позикодавця (а.с.9).

Як встановлено зі змісту Договору позики грошових коштів, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору шляхом підписання зазначеного письмового документу (а.с.9).

На підтвердження отримання у власність коштів у сумі 25000000,00 грн. третьою особою ОСОБА_3 було надано розписку (а.с.10).

12 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до позичальника ОСОБА_3 з письмовою вимогою про повернення грошових коштів у найкоротший термін, але не пізніше 30 днів з моменту отримання такої вимоги, яку позичальник отримав 13.03.2019 р., що підтверджується підписом позичальника на даній вимозі (а.с.16).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики 16 квітня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес» було укладено Іпотечний договір у простій письмовій формі, згідно з умовами якого відповідач надав в іпотеку майно, а саме: комплекс нежитлових приміщень до якого входить адміністративний корпус «А-3» загальною площею 1352,2 кв.м.; будівля лабораторії та відділу реалізації «Б-1» загальною площею 249,9 кв.м.; формувальний цех, бетонозмішувальний «В-3», «Г-5» загальною площею 3343,6 кв.м.; арматурний цех «Д-1» загальною площею 2874,7кв.м.; склад цементу «Е-3» загальною площею 95,9кв.м.; склад цементу,літ К-1 загальною площею 232,1 кв.м.; гараж «Л-1» загальною площею 465,9кв.м.; склад ППМ «О-1» загальною площею 15,5 кв.м.; цех «П-1» загальною площею 464,6 кв.м., склад «Р-1» загальною площею 532,1 кв.м.; водонапірна башта «С-1» загальною площею 30,6 кв.м., столярний цех « Т-1» загальною площею 308,8 кв.м.; вагова «У-1» загальною площею 9,8кв.м.; прохідна «Ф-1» загальною площею 6,7 кв.м; КНС «Х-1» загальною площею 59,7 кв.м; електроцех, «Ж-2» загальною площею 195,7 кв.м; цех хімдомішок, «З-1» загальною площею 46,6 кв.м.; пресова «М-1» загальною площею 26,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05, яке належить на праві власності ТОВ « Будівельний комбінат « Прогрес», що підтверджується Свідоцтвом, посвідченим 18.05.2016р. приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Наконечною Ю.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 66, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 184287638 від 10.10.2019( а.с.41-45, 63).

Згідно п.п. 2.1,2.2 Іпотечного Договору, Іпотекодавець- ТОВ «Будівельний комбінат «Прогрес» зобов`язаний повернути Іпотекодержателю- ОСОБА_1 суму позики 25000000,00 грн., що були передані Іпотекодержателем. Строк повернення позики- до 15 травня 2019 року включно.

Пунктами 11 та 15 Іпотечного договору визначено, у разі порушення Іпотекодавцем Основного зобов`язання та зобов`язань, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного договору, а в разі невиконання- звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за Основним договором шляхом, передбаченим ЗУ «Про іпотеку», зокрема згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому Іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.21 Іпотечного договору, сторони зазначили про те, що домовилися щодо усіх істотних умов іпотечного договору, що підтверджується підписами сторін під цим договором, та після надання Іпотекодателем усіх необхідних для нотаріального посвідчення іпотечного договору документів, зобов`язалися укласти іпотечний договір нотаріальним порядком.

Як зазначено у п. 25 Іпотечного договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до виконання зобов`язання за Основним договором.

Як визнано сторонами, відповідач, незважаючи на вимоги позивача від 16.05.2019 р. та 20.05.2019р.(а.с.17-19), грошові кошти у розмірі 25 000 000,00 грн. не повернув.

Згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. недійсний є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов`язані з його недійсністю.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Верховного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 336/679/17-ц, провадження № 61-24753св18, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з вимогами ч.1 ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Встановлено, що така державна реєстрація обтяження спірного нерухомого майна, що є предметом іпотеки, сторонами не здійснена, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 184287638 від 10.10.2019 (а.с.41-44).

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину, нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Враховуючи викладене вище, іпотечний договір між сторонами повинен був бути укладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений, проте вимога щодо дотримання нотаріального посвідчення сторонами не дотримана.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.2 цієї статті, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ч ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За визначенням, наведеним в ст.79 ЦПК України , достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінка доказів здійснюється судом у відповідності до вимог ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів, які доводять, що відбулося повне або часткове виконання Іпотечного договору від 16.04.2019 року, а також, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення Іпотечного договору та така можливість втрачена (докази щодо звернення позивача з вимогою про нотаріальне посвідчення підписаного договору).

Що свідчить про недобросовісність дій позивача у зв`язку з поданням даного позову, та недобросовісність дій відповідача при наявності зобов`язань за договором позики грошових коштів, який забезпечений Іпотечним договором від 16.04.2019 р.

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що за змістом п.21 Іпотечного Договору від 16 квітня 2019 року (а.с.11-15) обидві сторони договору взяли на себе зобов`язання укласти іпотечний договір нотаріальним порядком.

Докази того, що нотаріальне посвідчення договору не відбулось саме внаслідок ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення, відсутні.

Суд наголошує, що за змістом ч.1 ст.13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч.3 цієї статті не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Так, за змістом ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч.3 цієї статті суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Дослідивши, проаналізувавши та надаючи оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку, що, зважаючи на позицію сторін та надані ними докази, вони не позбавлені можливості укласти та нотаріально посвідчити Іпотечний договір в забезпечення зобов`язань за договором третьої особи ОСОБА_3 , в тому числі сплатити усі належні при цьому платежі, податки та збори до Державного бюджету України та, в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку» звернути стягнення на передане в іпотеку майно в позасудовому порядку.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц викладений правовий висновок, згідно якого передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Посилання учасників справи, зокрема, позивача та представника третьої особи ОСОБА_3 , щодо обраного позивачем ефективного способу захисту порушених прав, суд вважає надуманими і такими, що не відповідають вищенаведеним вимогам законодавства, а дії сторін та третьої особи направлені на передачу у спосіб, що суперечить вимогам чинного законодавства, права власності на нерухоме майно однієї юридичної особи платника податків ТОВ «Будівельний комбінат «ПРОГРЕС» (зареєстроване місце знаходження : АДРЕСА_2 ) у власність фізичної особи ОСОБА_1 засновника та кінцевого бенефіціарного власника іншої юридичної особи ТОВ «ТАВРОС БІЛДІНГ» (зареєстроване місце знаходження : АДРЕСА_2 ), відомості щодо якої (а.с.111-114, 115).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підписаний сторонами 16.04.2019 р. Іпотечний договір є нікчемним, підстави для визнання його дійсним, передбачені ст.220 Цивільного кодексу України відсутні. З цих підстав визнання відповідачем позову не може бути прийнято судом, позовні вимоги про визнання дійсним вказаного Іпотечного договору задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно, оскільки ці вимоги є похідними від первинної вимоги та є позасудовим способом звернення стягнення.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,12,13,81,82,89,141, 258,259,263-265,266,273, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний комбінат «ПРОГРЕС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання дійсним іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нерухоме майно відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 22.01.2020.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів