Справа № 333/3621/18
Провадження № 2/333/155/19
28 березня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Департамент реєстраційних послуг про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Ухвалою суду від 16 липня 2018 року позовна заява залишена без руху та позивачеві надано час для усунення виявлених суддею недоліків.
06 серпня 2018 року ОСОБА_1 усунула недоліки, надавши суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційних послуг ЗМР, ЗМР, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування уточненої позовної заяви зазначила, що позивач є наймачем квартири № 107 у будинку № 11 по пр. 40-річчя Перемоги, в м. Запоріжжі. Згідно з ордером на вселення до квартири, за № 4779 серії Ф-IX, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів 11 жовтня 1985 року, наймачем була визначена мати позивача ОСОБА_4, до складу сімї якої входила ОСОБА_1 її донька та ОСОБА_5 онука. З моменту вселення в березні 1986 року вони були зареєстровані та стали фактично проживати в зазначеній квартирі. 06 листопада 1990 року, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який вселився та зі згоди всіх членів сімї був зареєстрований в квартирі. Мати позивача ОСОБА_4 померла 27 жовтня 1993 року, у звязку зі смертю її знято з реєстрації в квартирі. На теперішній час зареєстрованими в квартирі є позивач, ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) Д.Р. та відповідач ОСОБА_2
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після цього, відповідач залишив своє місце проживання в спірній квартирі, але з реєстрації не знявся. Спільних дітей з відповідачем позивач не мала, тому після розірвання шлюбу вона фактично з відповідачем ніяким чином не спілкувалася. Місце його перебування на теперішній час їй достовірно не відоме. Будь яке майно відповідача в квартирі відсутнє. Участі в витратах на утримання квартири він не приймає, хоча оплата за комунальні послуги нараховується з урахуванням зареєстрованого в квартирі відповідача. Внаслідок чого позивач вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг замість відповідача. Ніяких перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив.

Посилаючись на зазначене вище, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилися, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Свої інтереси довірила представляти адвокату ОСОБА_6, яка надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримують в повному обсязі. У судовому засіданні 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, зазначила, що після розірвання шлюбу, відповідач добровільно залишив квартиру, але з реєстрації не знявся, ніяких перешкод у користуванні квартирою, з її боку, відповідачу не чинилося. Його особистих речей, майна в спірній квартирі не має. Фактичне місце проживання відповідача ОСОБА_1 невідоме.

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, повторно у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Позивач та її представник не заперечували проти такого вирішення справи у судовому засіданні 27 листопада 2018 року.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань про відкладення слухання справи суду не надано. При цьому, в судовому засіданні 27 листопада 2018 року не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши при цьому, що вона з 2001 року по теперішній час зареєстрована та мешкає за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, відповідач дійсно після розірвання шлюбу з позивачем не мешкає в спірній квартирі, комунальні платежі не сплачує, де зараз останній мешкає їй невідомо, особистих речей його в квартирі немає, перешкод йому ніхто не чинив, замки не міняв.

Представник третьої особи Департамент реєстраційних послуг ЗМР, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи ЗМР, повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань про відкладення слухання справи суду не надав.

Відповідно до вимог ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України неявка в судове засідання третіх осіб не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, взявши до уваги пояснення, надані позивачем та третьою особою, допитавши свідків, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з ордеру на житлове приміщення № 4779 серії А-ІХ від 11.10.1985 року, останній був виданий Виконавчим комітетом Запорізької міськради Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя від 11.09.1985 року № 197/2, ОСОБА_4, сімя якої складається з 2 людей (ОСОБА_7 донька, ОСОБА_7 Дар?я Раувіліївна онука) на право заселення в квартиру № 107 в буд. № 11 по пр. 40-річчя Перемоги в м. Запоріжжі (а.с. 13).

Факт того, що ОСОБА_4 є матірю позивача ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження останньої, серії ІV-УР № 1418496 (а.с. 9), яка змінила прізвище у звязку з укладенням шлюбів, які були розірвано (а.с. 10, 11).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 262685, 27.10.1993 року померла ОСОБА_4, про що зроблено відповідний запис за № 8894 (а.с. 14).

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-26/3-10453 від 19.06.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, з 03.08.1986 року по теперішній час (а.с. 4). Даний факт також підтверджується паспортом громадянина України серії СТ № 098785, виданим позивачу 08.01.2009 року Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області (а.с. 25).

За вище вказаною адресою, окрім позивача, зареєстрована третя особа ОСОБА_3, що підтверджується паспортом громадянина України, серії СЮ № 078949, виданим останній 14.02.2008 року Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області (а.с. 67).

Згідно із інформацією, що надійшла на адресу суду з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо надання інформації про місце реєстрації особи № 01-71/13412 від 28.11.2018 року, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, з 28.05.1998 року по теперішній час (а.с. 77).

Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 06.04.2010 року за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя розірвано. Рішення набуло законної сили 19.04.2010 року (а.с. 7).

Згідно з актом від 15.07.2016 року, складеного комісією в складі комісії сектору по роботі з абонентами № 4 «Абоненська служба» КП «Наше місто» ЗМР, ОСОБА_2 зі слів сусідів з 2007 року не проживає в квартирі за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з актом від 10.06.2018 року, складеного у складі сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, відповідач ОСОБА_2 з 2010 року за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, не проживає (а.с. 5).

Відповідно з витягу, сформованого 02.08.2018 року, 23.11.2018 року, відомості про реєстрацію прав власності на спірну квартиру в реєстрі відсутні (а.с. 24, 48).

Як вбачається з довідки заступника голови районної адміністрації ОСОБА_11 від 17.08.2018 року, районною адміністрацією ЗМР по Комунарському району приватизація вказаної квартири не проводилась. Балансоутримувачем зазначеної кватири є обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Перший-Піски» (а.с. 58).

Відповідно до пояснень допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_10, відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, не мешкає приблизно 10-12 років, його особистих речей у квартирі не має.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає, тривалий час не бере участі в утриманні квартири, особистих речей в квартирі немає, перешкод йому ніхто не чинив.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.

Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що ОСОБА_10 України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідач ОСОБА_2 не знімається з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою у добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до органу реєстрації.

Відповідно до п. 6 ст. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої у встановленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на протязі понад 6 місяців не мешкає у квартирі № 107 за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40 річчя Перемоги, буд. № 11, без поважної причини, тому за ним не збереглося право на вказане житлове приміщення, що в свою чергу, свідчить про обґрунтованість позовних вимог стосовно визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 64, 71, 72, 163 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 16, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр. 40-річчя ПеремогиАДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 березня 2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик