Справа № 209/1766/18
Провадження № 2-п/209/15/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі секретаря: Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська 25 вересня 2018 року у цивільній справі № 209/1766/18, провадження № 2/209/1037/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить скасувати заочне рішення.

На обґрунтування заяви відповідач зазначив, що копію заочного рішення від 25 вересня 2018 року він отримав 06 березня 2019 року в канцелярії суду. Він не був присутнім в судовому засіданні, в якому було проголошено заочне рішення з поважних причин, бо він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Він не отримував поштових повідомлень із судовими повістками, ухвалою про відкриття провадження у справі, і в матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення йому листів. Тому він не зявився в судове засідання і не повідомив про причини своєї неявки. Він дійсно звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 05.11.2013 року, згідно якої він отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Після отримання кредиту він одразу ж потрапив до лікарні, а потім розпочав навчання. Він жодного разу не сплатив відсотки за користування кредитом та тіло кредиту, в нього не було можливості сплачувати цей кредит. Правовідносини між ним та банком виникли на підставі договору кредитування. Посилаючись на статті 253, 256, 257, 261, 266, 267, 1054 ЦК України, вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк», який звернувся до суду з позовною заявою 14 червня 2018 року, пропустив загальну позовну давність, яка, згідно ст. 257 ЦК України, становить три роки. Крім того, після закінчення строку дії договору банк не видавав йому грошових коштів та нової платіжної картки, а він, як боржник за договором, свої зобовязання не виконав. Вказує на те, що така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року (справа № 6-167-цс14). Також, посилаючись на ч.1 ст. 509, статті 510, 526, 530, 610, 611, 631, вважає, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Банк фактично знав про своє порушене право, але не заявляв про це. Тобто, починаючи з 2013 року по теперішній час строк позовної давності щодо кредитного договору та стягнення неустойки за вказаним договором сплинув, а банк звернувся до суду за захистом своїх прав після терміну спливу позовної давності. В момент настання відповідних порушень банк набув право звернутися до суду з позовом про повернення всієї суми заборгованості і відповідно змінився строк виконання кредитного зобовязання в повному обсязі. Згідно постанов Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, позовна давність за кредитними зобовязаннями, які виконуються сплатою окремих платежів, рахується окремо відносно кожного платежу. У звязку з неналежним виконанням ним умов договору змінився строк виконання основного зобовязання, а тому банк мав право з грудня 2013 року та протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, чого він не зробив. Тому вважає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову. Просить застосувати строк позовної давності за позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення заборгованості.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не зявилися.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримував заяву про перегляд заочного рішення та надав пояснення, аналогічні її обґрунтуванню.

Вивчивши заяву, додані до неї документи та матеріали цивільної справи, а також вислухавши представника відповідача, суд вважає що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 вересня 2018 року, що ухвалено у цивільній справі № 209/1766/18, провадження № 2/209/1037/18, з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2013 року в розмірі 86945,90 грн. та 1668,96 грн. сплаченого судового збору.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судова повістка про виклик до суду на 25 вересня 2018 року, ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками були направлені відповідачу поштовим відправленням за його зареєстрованим місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але рекомендований лист повернувся до суду з поміткою поштового відділення про повернення «за закінченням строку зберігання».

Копія заочного рішення суду була відправлена відповідачу поштовим відправленням за його зареєстрованим місцем проживання, але рекомендований лист також повернувся до суду з поміткою поштового відділення про повернення «за закінченням строку зберігання».

Копію заочного рішення представник відповідача - ОСОБА_2 отримав 06 березня 2019 року в канцелярії суду, а з заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернувся до суду 22 березня 2019 року. Отже, строк звернення відповідача до суду із заявою про перегляд заочного рішення не було пропущено.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач просить скасувати заочне рішення, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення строку позовної давності, застосувати яку він просить при розгляді справи.

В наданій суду заяві відповідач не оспорює отримання ним кредиту від ПАТ КБ «ПриватБанк», не оспорює суму заборгованості за кредитом та не надав суду доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем також не надано суду доказів про строк дії виданої йому кредитної картки, згідно його заяви від 05 листопада 2013 року, із зазначенням кінцевого терміну дії картки, що давало б суду можливість вирішувати питання про застосування позовної давності.

Відповідно до правил користування карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), та в інших постановах ВСУ.

Отже, у суду немає підстав для перегляду заочного рішення з підстав застосування позовної давності, заявленої відповідачем, без надання суду доказів строку закінчення дії кредитної картки, що видавалася ОСОБА_3

З урахуванням наведеного вище, суд вважає за необхідне залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 вересня 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 209/1766/18, провадження № 2/209/1037/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Г.А. Байбара.