Справа № 202/8023/17
Пров. № 2/202/159/2019
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

В судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_5, адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 07.12.2017 року у вигляді заборони ОСОБА_5 або будь-яким іншим особам відчужувати квартиру АДРЕСА_1 та квартиру № 12 в будинку № 5 на Жовтневій площі в місті Дніпрі, та у вигляді арешту на автомобіль марки TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки CHEVROLET модель AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником яких є ОСОБА_5 В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначила, що на даний час відсутні підстави для забезпечення позову, оскільки відсутній взаємозвязок між позовними вимогами та необхідністю обмежувати відповідача ОСОБА_5 у праві розпорядження власним майном. Так, при постановленні ухвали порушено права ОСОБА_5, оскільки заборона на відчуження особистого майна останнього не відповідає меті інституту забезпечення, оскільки навіть при задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, майно, на яке накладено арешт, не буде належати позивачу. З позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що спір виник між останнім та ОСОБА_4 з приводу грошових коштів, з приводу чого судом вже було ухвалено рішення, котре перебуває на примусовому виконанні; будь-якого іншого спору між ОСОБА_3 та відповідачами з приводу поділу майна подружжя ОСОБА_4 немає. Останні добровільно поділили належне їм майно шляхом укладення відповідного договору, до якого ОСОБА_3 не має ніякого відношення. Крім того, представник відповідача зазначила, що вжиті ухвалою суду від 07.12.2017 року заходи забезпечення позову не є співмірними заявленим позивачем позовним вимогам, оскільки позивачем предявлено до примусового виконання виконавчі листи на суму 929040,82 грн., а вартість майна ОСОБА_5, на котре накладено арешт та заборонено його відчуження на суму 2945337,00 грн. Крім того, представник відповідача зазначила, що на даний час рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошових коштів примусово виконується приватним виконавцем. Останнім в процесі здійснення виконавчого провадження виявлено майно, котре належить ОСОБА_4, на загальну суму 1 000 000,00 грн., та накладено арешт на вказане майно. Отже, відсутні підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_5 та оголошення заборони на його відчуження.

Суд, зясувавши думку учасників судового процесу, вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Індустріальний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності подружжя, вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_5 або будь-яким іншим особам відчужувати квартиру АДРЕСА_1 та квартиру № 12 в будинку № 5 на Жовтневій площі в місті Дніпрі, та у вигляді арешту на автомобіль марки TOYOTA модель COROLLA, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки CHEVROLET модель AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником яких є ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд виходив із того, що вжиття саме таких заходів забезпечення позову є співмірним і відповідним позовним вимогам ОСОБА_3, та може забезпечити в майбутньому можливість безперешкодного виконання рішення по цій справі.

Що стосується доводів представника відповідача про те, що дружина та чоловік мають право на укладання між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, і будь-яка інша сторона, окрім самого подружжя, не має права на втручання в сімейні відносини між подружжям, в тому числі і оскаржувати договір про розподіл спільного майна, не можуть бути підставою для скасування заходів забезпечення позову, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у справі за № 6-605цс 16, оспорювати правочин може також і особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та /або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння, і вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України) спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для скасування заходів забезпечення позову і приходить до висновку про відмову представникові відповідача у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.. 158 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Бєльченко Л.А.