У Х В А Л А

28 березня 2019 року

м. Київ

Справа № 452/970/17

Провадження № 14-157 цс 19

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі також - ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») та Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі також - дочірнє підприємство) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарного стягнення та відсторонення (усунення) від виконання обов'язків директора

за касаційною скаргою позивача на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2018 року і

в с т а н о в и л а:

13 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахування заяви про збільшення позовних вимог просив :

- скасувати наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 9 вересня 2016 року № 132 «Про дисциплінарну відповідальність»;

- скасувати наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 13 січня 2017 року № 3 «Про притягнення до відповідальності»;

- скасувати наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 16 лютого 2017 року № 28-ВК «Про тимчасове відсторонення (усунення) від виконання повноважень»;

- скасувати наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 16 лютого 2017 року № 29-ВК «Про тимчасове виконання обов'язків директора»;

- скасувати наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 16 березня 2017 року № 60-ВК, за яким достроково розірваний контракт від 27 січня 2016 року № 181 (зі змінами та доповненнями), укладений ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» з позивачем як з директором дочірнього підприємства (далі - контракт) та за яким позивач звільнений 16 березня 2017 року з цієї посади за невиконання умов контракту на підставі пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України;

- визнати чинним контракт;

- поновити позивача на посаді директора дочірнього підприємства;

- визнати недійсним запис у трудовій книжці позивача за № 10 від 16 березня 2017 року про звільнення;

- стягнути з дочірнього підприємства на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розрахунку по 664,34 грн за кожен робочий день, починаючи з 5 квітня 2017 року та до дня поновлення на роботі включно.

Мотивував позов такими обставинами :

- 27 січня 2016 року позивач був прийнятий на роботу на посаду директора дочірнього підприємства за контрактом, укладеним на строк з 27 січня 2016 року до 27 січня 2021 року;

- згідно з умовами контракту позивач як керівник дочірнього підприємства зобов'язувався здійснювати поточне керівництво цим підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання та збереження переданого в господарське відання підприємству майна, а ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» зобов'язалося створювати належні умови для матеріального забезпечення й організації праці позивача;

- відповідно до пункту 7 контракту позивач також зобов'язувався забезпечити виконання показників ефективності використання майна і прибутку та майнового стану дочірнього підприємства згідно з додатком до контракту;

- відповідно до статистичної звітності збитки дочірнього підприємства за 2014 рік становили 4 970 тис. грн, а за 2015 рік - 6 654 тис. грн;

- за І півріччя 2016 року дочірнє підприємство зі збиткового підприємства стало прибутковим: чистий прибуток становив 10 740 тис. грн, за 9 місяців 2016 року - прибуток становив 15 621 тис. грн;

- позивач організував стягнення дебіторської заборгованості за виконані дочірнім підприємством і його 11 філіями роботи протягом 2012-2015 років, налагодив виконання договірних відносин із недопущенням породження кредиторської заборгованості підприємства, порушень строків виплати заробітної плати, податкових зобов'язань та інших загальнообов'язкових зборів і внесків до державного та місцевих бюджетів різних рівнів;

- однак 13 січня 2017 року ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» наказом № 3 оголосило позивачу догану «за порушення виконавчої дисципліни», мотивуючи тим, що «ДП «Львівський облавтодор» не було погоджено з компанією план надходжень і використання коштів, які надійшли у грудні 2016 року від Служби автомобільних доріг у Львівській області і були на залишку на початок січня»;

- ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» вказало на свій наказ № 213 від 13 жовтня 2008 року «Щодо моніторингу використання коштів, які надходять на розрахунковий рахунок дочірнього підприємства (включаючи філії), у тому числі від регіональних служб автомобільних доріг в оплату за виконані роботи» та на свій лист від 8 серпня 2011 року № 1/10-10/2538, згідно з якими директори дочірніх підприємств повинні узгоджувати з ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» план надходження та використання коштів;

- наказ № 3 від 13 січня 2017 року є незаконним, оскільки, працюючи з 27 січня 2016 року, позивач не знав і не міг знати про існування наказу № 213 від 13 жовтня 2008 року, а тим більше про лист від 8 серпня 2011 року;

- 5 квітня 2017 року позивач дізнався, що ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» ще 16 березня 2017 року видало наказ № 60-ВК і звільнило позивача з посади директора за невиконання ним умов контракту;

- у цьому наказі безпідставно зазначені як підстави для дострокового розірвання контракту «неефективне використання майна, у тому числі коштів підприємства», «наявність високого рівня дебіторської та кредиторської заборгованості», «неналежне виконання наказу компанії від 11.02.2012 року № 127 зі змінами доповненнями та наказу компанії від 10.05.2006 року № 84», «суттєві недоліки у роботі підприємства та істотні порушення в частині достовірності надання інформації в компанію», «неповне, несвоєчасне та неналежне виконання наказів, рішень, завдань, доручень компанії», оскільки очолюване позивачем підприємство зі збиткового стало прибутковим, стягнуло понад 19 млн. грн дебіторської заборгованості, що існувала у цього підприємства ще з 2012 року;

- 5 квітня 2017 року позивач отримав свою трудову книжку, в якій під № 10 є такий запис: «16.03.2017 року звільнений із займаної посади з підстав, передбачених контрактом, п. 8 ст. 36 КЗпП України. Наказ № 60-ВК від 16.03.2017 ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»;

- дії ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» щодо видання оспорюваних наказів і звільнення позивача є незаконними;

- укладаючи контракт, ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» порушило вимоги статті 29 КЗпП України, не проінформувало та не ознайомило позивача з чинними правилами, зокрема, з наказом № 213 від 13 жовтня 2008 року, контракт також не передбачає виконання цього й інших наказів ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», які були прийняті до призначення позивача директором дочірнього підприємства;

- з 15 лютого 2017 року до 3 березня 2017 року включно комісія, створена ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», проводила перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності дочірнього підприємства та його філій за період з 1 січня 2016 року до 14 лютого 2017 року включно;

- 16 лютого 2017 року ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» видало наказ № 28-ВК, згідно з яким тимчасово - з 16 лютого 2017 року до закінчення перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності та прийняття рішень за її результатами - відсторонило (усунуло) позивача від виконання повноважень (обов'язків) директора, та наказ № 29-ВК, згідно з яким поклало тимчасово на головного інженера дочірнього підприємства виконання обов'язків директора;

- накази № 28-ВК і № 29-ВК видані з порушенням чинного законодавства та мають бути скасовані, оскільки відсторонення позивача від роботи проведене з порушенням вимог статті 46 КЗпП України. Крім того, умови контракту не передбачають відсторонення чи усунення керівника від посади, тим більше на час проведення перевірки фінансово-господарської діяльності дочірнього підприємства;

- запис у трудовій книжці позивача про його звільнення є недійсним;

- з 16 березня до 4 квітня 2017 року включно позивач перебував на лікуванні, а тому його звільнення у період тимчасової непрацездатності є порушенням вимог, передбачених частиною третьою статті 40 КЗпП України;

- наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 132 від 9 вересня 2016 року, яким оголошена догана позивачу, також є незаконним, оскільки відсутня вина позивача у неякісному виконанні дорожніх робіт працівниками структурного підрозділу дочірнього підприємства, а дисциплінарне стягнення накладене т.в.о. ліквідаційної комісії ОСОБА_4, який не мав на це відповідних повноважень.

9 жовтня 2017 року Самбірський міськрайонний суд Львівської області ухвалив рішення, а 11 грудня 2017 року та 26 лютого 2018 року додаткові рішення, якими відмовив у задоволенні всіх вимог позивача.

Мотивував рішення так :

- висновок ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про те, що позивач вчинив проступок у виді неналежної організації контролю за якістю виконання дорожніх робіт виробничими підрозділами та трудовою дисципліною відповідає обставинам справи. Тому відсутні підстави для визнання незаконним і скасування наказу № 132 від 9 вересня 2016 року про оголошення позивачу догани. Окрім цього, повноваження на підписання цього наказу мав саме т.в.о. голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4;

- наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» № 3 від 13 січня 2017 року про оголошення позивачу догани є правомірним, оскільки позивач зобов'язаний знати та виконувати накази і доручення роботодавця, видані як до, так і після його призначення на посаду директора;

- у ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» були всі юридичні підстави відсторонити позивача від займаної посади з метою захисту своїх корпоративних прав як засновника дочірнього підприємства і таке відсторонення позивача від виконання повноважень здійснювалося відповідно до статті 99 Цивільного кодексу України та не підпадає під регулювання статті 46 КЗпП України;

- позивач за період з 27 січня 2016 року до 14 лютого 2017 року включно не виконував умови контракту, а тому були підстави для дострокового розірвання останнього та звільнення позивача за приписами пункту 8 статті 36 КЗпП України;

- виходячи з нормативного, а не сутнісного тлумачення пунктів 4 і 8 статті 36, частини третьої статті 40, частини третьої статті 41 КЗпП України та враховуючи те, що у сторін виник спір з приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом, а не через звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, приписи частини третьої статті 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються;

- не доведена неправомірність дій ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» щодо видання наказу № 60-ВК від 16 березня 2017 року про дострокове розірвання контракту та про звільнення позивача з посади директора за невиконання умов контракту. Тому не можуть бути задоволені вимоги позивача про визнання недійсним запису у трудовій книжці, а також про визнання контракту чинним. Окрім того, остання вимога не є належним способом захисту, оскільки таким є вимога про поновлення на роботі.

12 липня 2018 року Апеляційний суд Львівської області прийняв постанову, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Обґрунтував постанову так :

- суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права;

- ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» виконало вимоги статей 148 і 149 КЗпП України, оголошуючи догану позивачеві;

- позивач був зобов'язаний знати та виконувати накази і доручення роботодавця, видані як до, так і після його призначення на посаду директора дочірнього підприємства;

- висновок місцевого суду про те, що позивач за період з 27 січня 2016 року до 14 лютого 2017 року включно не виконував умови контакту, є правильним;

- визнання контракту чинним не відповідає способу захисту порушеного права, яким може бути вимога про поновлення на роботі.

У серпні 2018 року позивач подав касаційну скаргу. Просить скасувати рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року, постанову Апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2018 року й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Скаржиться на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивує касаційну скаргу так :

- суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини, що мають значення для справи, неналежно дослідили докази;

- суди не встановили конкретних порушень позивачем умов контракту;

- позовні вимоги про скасування наказу від 16 лютого 2017 року № 28-ВК «Про тимчасове відсторонення (усунення) від виконання повноважень» та наказу від 16 лютого 2017 року № 29-ВК «Про тимчасове виконання обов'язків директора» стосуються відкликання (усунення, відсторонення) членів виконавчого органу, а тому мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

19 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження.

17 листопада 2018 року ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подало відзив на касаційну скаргу. Просить залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін. Мотивує правильністю та обґрунтованістю висновків судів першої й апеляційної інстанцій.

14 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

27 лютого 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що позивач оскаржує рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2018 року, зокрема, з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду розглядатиме справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу запозовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарного стягнення та відсторонення (усунення) від виконання обов'язків директора, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2017 року і постанову Апеляційного суду Львівської області від 12 липня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 24 квітня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
В. С. КнязєвО. С. Ткачук
Л. М. ЛобойкоВ. Ю. Уркевич
Н. П. ЛященкоО. Г. Яновська